Ketchup-ansikte...
- Mycket bra. - Här, på min!
- Herregud, det är ju folk därinne! - Vårt folk.
- Stanna, byggnaden kanske rasar. - Alden har rätt.
Om för många springer in kan vi riva hela stället.
- Ni kan hämta ut hästarna. - Hämta Alex från sjukan.
- Trädet... Jag vet inte. - Vadå?
- Tror du att det var de? - Givetvis!
De har redan tagit våra jaktmarker för att vi korsade gränsen.
Vi ligger redan i krig. Vi visste bara inte om det.
Nio skadade. Taket kollapsade och hälften sitter fast under det.
Det tar lång tid att få ut alla. Vad ska vi göra, chefen?
Mår du bra?
- Kom, vi går in i huset... - Nej, jag mår bra.
Oroa dig inte för mig. De behöver hjälp.
Sa du nio skadade? Sjukan har bara plats för fyra eller fem.
- Vi tömmer några husvagnar. - Vi tar Maggies gamla kontor.
Marco, Connie och Kelly, ni får ordna bårar och samla in madrasser.
Ta med henne. Sätt fart.
Vänta, två i taget.
Räkna in alla!
Stopp!
Du är död. Du tittade ner i marken.
Titta alltid från huvudet till händerna.
Tappar ni fokus så dör ni. Kom ihåg att de tog våra vänner och vår mark.
De måste stoppas. Gör det igen.
Lydia! Tror du att mamsen tar emot mig?
Förlåt, jag glömde att hon sparkade ut dig. Nu är du bara ett missfoster.
Stick härifrån, för fan.
Ni tre, kom hit. Vi kör igenom det igen.
- Du är orolig. - Jag fokuserar.
Jag såg Carols bandage. Jag vet att skinnen sköt på henne.
- Carol sköt på dem. - Var det därför de tog mer mark?
Grubbla inte på det.
Det är mitt jobb, och jag råkar vara väldigt bra på det.
Men jag kan bistå med pigga ögon. Eller ett par lyssnande öron?
Alpha sa att hon skulle släppa lös horden om vi nånsin korsade gränsen.
Carol sköt mot henne, men hon tog bara mark.
- De tänker kanske ändra sina regler. - Kanske det.
Men börjar man förhandla med översittare-
finns det kanske inga gränser för vad de tar.
Vissa översittare kan man leva med, andra måste man bekämpa.
- Kan vi leva med skinnen? - De sa att vi kunde det.
Men man ska aldrig lita på sin fiendes ord.
Det är handlingarna som räknas. Och när handlingarna är oväntade...
När RJ ska sova är det ju bäst att låta honom springa runt först.
- Precis. - Då blir han så trött att han somnar.
Whisperers kanske vill trötta ut oss så att de får övertaget.
Inte illa, tjejen.
Jag visste att RJ förr eller senare skulle göra nån nytta.
Har jag rätt? Är det såna översittare de är?
Du funderar på saken.
Ser du nåt?
- Det är Ezekiel. - Vad gör kungen härute?
Inte vet jag.
- Rid vidare till Hilltop. - Lycka till, mamma.
Jag kommer strax.
Ezekiel?
Du borde ge dig av.
Kan du kliva bort från kanten?
I så fall ska jag ingenstans.
Det är ingen fara...
Det är ingen fara.
Förlåt mig...
- Letar du jobb, tjejen? - Jag försöker bara rensa skallen.
Det är tredje besöket på en vecka. Snart hänger dina strumpor också här.
Gage och hans kompisar började jäklas igen idag.
Igen? Jesus...
Du har uppenbarligen en kass dag, men vad hände med att bara flyta med?
- Jag tänker inte bara le och ta emot. - Det sa jag inte.
- Men spring inte och göm dig heller. - Du sa: "Var överdrivet vänlig. "
Ja, det gjorde jag. De försöker bara få en reaktion från dig.
De vill få dig arg, men ge dem inte den glädjen. Åt helvete med dem.
- Kom igen. - Det är lugnt.
Nu.
- Hon försöker bara passa in. - Det lär inte ske i ditt sällskap.
- Vi pratade bara. - Han är inte din vän.
- Han förstår mig. - HålI dig borta från honom.
FÅ TYST PÅ VISKARNA
- Jag menade inte att... - Det hade ändå inte funkat.
Vi är för jävla envisa båda två.
Kanske i ett annat universum.
Jag förlorade mitt kungarike.
Jag hade ett rike och vad gjorde jag med det?
Jag misslyckades.
Benjamin, Shiva och Henry. Sen Kingdom och nu Hilltop.
Och Carol.
Jag vet inte ens hur jag ska prata med henne längre.
Jag visste inte vad jag skulle göra när jag red hit ut.
Jag har varit här förut.
Inte här, men "här".
För länge sen när det bara var jag-
så blev jag mörk i sinnet. Jag började avundas gångarna.
Varje gång jag stötte på en så tänkte jag låta den bita mig.
I nästa ögonblick högg svärdet huvet av den, som om det tänkte själv.
Så jag la ner svärdet och började döda dem med mina bara händer.
Till slut gav jag bara upp.
- Och hur kändes det? - Det känns som en mask...
- ... tills det inte gör det längre. - Min gamla mask räddade mitt liv.
- Men jag kunde inte bära den längre. - Plötsligt förlorar man allt igen.
Och på nåt vis är det svårare den andra gången.
Särskilt när man har vant sig vid att ha nån där.
Den där medbrottslingen.
Det där bollplanket.
Den där gångstilen...
Nu hänger allt på en själv.
Bara en själv...
"Och ändå ler jag. "
Det är kanske en klen tröst, men du är inte usel på att kyssas.
Jag var ett vrak. Jag kan bättre, bara så att du vet.
Jag har inte pussat nån som är längre än 1,20 på sex år, så...
Du...
- Nästa gång du... - ... beter mig som en idiot?
Lova bara att du inte rider ut ensam igen.
Tack, Michonne.
- Hur många är det kvar? - Jag går in igen.
- Herregud... Det är fler därute. - Det var inte bra.
- Håller den? - Knappt. Pressar de så välter trädet.
- Det kan riva hela ladan. - Har vi några stöttor?
- Vi har några stockar uppe vid huset. - Hur lång tid har vi innan det rasar?
- Hur mycket tid? - Tillräckligt, hoppas jag.
Hörni... hörni!
- Vi tar gångarna. - Följ med.
- Inte en chans. - Jag tycker att det smakar bra.
Ge oss lite utrymme, tack.
Herregud, vad är det med dig?! Du är ju galen!
Var det därför Ozzie och Alek dog? Så att hon kan göra oss till åtlöje?
Inte här.
Du vill väl bo här?
- De förtjänade det. - Jag vet.
Men du kan inte göra sån skit.
Men de får skriva vad de vill på vår dörr?
- Jag ska prata med dem. - Gör inte det.
Jag vill inte att du ska utkämpa mina strider.
De vill att jag ska ge upp, men det kan jag inte.
Jag fattar, men kan du inte bara undvika dem?
Lysande...
- Varför hatar ni mig? - Du satte mina vänner på pålar.
Jag var inte där!
Ozzie var alltid en rättvis man.
För att hedra honom ska jag ge dig en sista chans.
Om du sticker nu så ska vi spela dumma när de frågar oss.
Det här är mitt hem. Ni är mitt folk.
- Hjälp till! - Ozzie var min bäste vän!
Och vad hände med din vän Addy? Och Rodney?
Kom igen!
Jag älskade Henry, det vet ni! Snälla!
Släpp mig!
HålI fast henne! Ta henne!
Det är ingen fara.
- Vi försökte bara skrämma henne. - Negan, vad fan är det som pågår?
Herrejävlar... - Margo? Margo!
Fan också...
- De borde aldrig ha släppts ut. - Det är ditt fel, ditt missfoster!
- Det var Negan som dödade henne! - Han gjorde inget fel!
- Det var inte... Han gjorde inget. - Ta honom härifrån, sätt fart!
Han gjorde inget fel... Snälla ni!
HålI den där, försiktigt.
Så där. Allt väl? Jag kommer tillbaka.
Jag är så ledsen att du råkade ut för det här.
Lydia?
Han var så svettig. Han gillade aldrig deodorant.
Han sa att det kliade i armhålorna.
Så jag vande mig.
Ibland luktade han vitlök och lök.
Jag saknar honom.
Vem?
Min pappa.
Pappa skulle ha skyddat mig.
Berätta vad som hände.
Negan räddade mitt liv.
- Hur är det med tjejen? - Blåslagen, men hon klarar sig.
Folk därute pratar om att döda dig.
De säger att med Rick borta borde de ha gjort det för länge sen.
Är du ute efter en bekännelse-
så kan du promenera vidare. Det var en olyckshändelse.
Åt helvete med henne, förresten.
Hon var ett jävla as som spöade en liten tjej.
Världen klarar sig utan henne. Men det vet du väl redan?
Du kom hit för att se mig i ögonen eftersom du inte vet vad du ska göra.
Tänk på all tid som du har fantiserat om min död-
och all tid du la på att faktiskt försöka...
Nu är du inte lika säker.
Lyssna nu riktigt noga på mig.
Du och jag har aldrig varit ensamma i ett rum, öga mot öga.
Och just nu finns det ingen som kan rädda dig.
Vad vill du att jag ska göra, Daryl?
Folket utanför är ute efter blod.
Killar som du och jag kan känna doften av sånt på flera mils hålI.
Varför hjälpte du Lydia? Du är ingen hjälte.
Nej, det är jag inte. Jag är en förlorare.
Jag började tro på er livsstil och er moral. Ni lät mig smaka på friheten-
bara för att rycka bort den när jag faktiskt gjorde det rätta.
Erkänn att det är ganska rubbat.
Och vi vet båda att jag gillar rubbade grejer.
Du kommer att få berätta din version.
Vem är förloraren nu?
- Hej. - Hej.
Hur känns det?
- Det gör ont. - Det kan jag tänka mig.
- Jag hörde vad som hände. - Ja, allt är en enda röra.
Alla pratar om Negan igen. Det är som om tiden står stilla.
- Vad tycker du? - Jag skiter fullständigt i honom.
Men jag tror på henne. Det gör jag verkligen.
Det här är en avledningsmanöver. Hilltop fick ett träd genom muren.
- Och Alexandria attackerades. - Det vet vi inte än.
Vår verkliga fiende finns därute.
Det händer nog med elände härinne.
Fixar vi inte det så spelar det ingen roll vad hon gör med oss.
Det kommer ändå inte att finnas nåt kvar.
Vi borde ha dragit till New Mexico.
Ja.
Sätt ihop den sista nu!
Hörni, vi har fått ut alla! Kom in igen!
- All right. - Det kommer bara fler!
Vi måste härifrån. - Luke och Magna, kom igen!
- Kom nu! - Vi måste försvara muren!
- Vi behöver hjälp! - Vi hinner inte.
Vi dör om vi stannar härute. - Kom, allihop! Vi måste härifrån!
Miko!
Stäng portarna!
Försvara sprickan!
- Allt väl? Jag har försökt nå dig. - Tuff dag, men det börjar Ijusna.
- Vad står på? - Det hände en grej.
- Lockade Lydia dit er? - Ja, ni såg ju ekorren. Hon är galen.
Om ni trodde att hon var galen, varför möttes ni då upp i mörkret?
- Tja... - Det var vi som blev attackerade.
- Men det är hon som ligger på sjukan. - Och vår vän ligger i en grav.
Negan stod på rätt sida nu men jag vet inte om det hjälper.
- Borde jag komma hem? - Nej, inte om Hilltop behöver dig.
- Hur mår Lydia? - Inte bra.
- Du måste skydda henne, Daryl. - Jag försöker.
Nej, du måste skydda henne för allas skull.
Vi tog oss till gränsen för att dämpa konflikten och köpa tid och fördelar.
Det fungerade tills Carol sköt.
Alpha kunde ha dödat oss där och då. Varför gjorde hon inte det?
- Anfaller hon inte om vi har Lydia? - Hon ville att du skulle ta henne.
Lydias närvaro kanske inte hjälper oss-
men om Alpha tror att hon inte är trygg, eller om hon rymmer nu-
så kommer det definitivt att skada oss. Hon måste stanna i Alexandria.
- All right, jag ska se till det. - HålI det mellan oss för tillfället.
- Hur mår RJ? - Toppen.
Han vägrar äta sina grönsaker så jag är lite orolig för honom.
Rådet sammanträder just nu.
Daryl, jag vill att du är mitt ombud när de röstar.
All right, då borde jag gå dit nu.
Jag vet att du kommer att göra det rätta.
Oceanside till Hilltop. Svara är ni snälla.
Hilltop här. Det är Michonne.
Jag fattar varför folk kanske tror att Negan har bättrat sig.
Jag har själv undrat. Han kanske har förändrats.
Men en sån man, som har gjort det han har gjort-
och dödat de han har dödat... Nånting är trasigt inuti honom.
- Vi måste inse detta faktum. - Men att döda honom för det här...
...underminerar civilisationen som vi har byggt upp.
Glöm inte dem vars död han orsakade.
Varför pratar ni ens om det här? Whisperers attackerar oss.
- Okej, vi tar en paus. - Låt mig prata klart.
Titta vad som pågår i Hilltop. Vi är ju inte med i matchen.
Rådet skapades inte för att avgöra en mans öde mitt i natten-
bara för att folk går runt med högafflar.
Kan inte ni ta ett beslut så lär folket därute göra det åt er.
- Vad sa Michonne? - Att jag skulle rösta åt henne.
Lydia sa att Negan räddade henne, så då gjorde han det. Jag röstar nej.
Då är det oavgjort. - Gabriel, vad anser du?
Jag ska ägna natten åt att överväga hur jag ska rösta.
Jag föreslår att ni gör detsamma.
Jag vill sticka ut på en gång, med två vagnar och lite förnödenheter.
- Är Rachel säker på sin sak? - "Säker" är ett starkt ord.
Men hon svär att en av dem iakttog dem, nära där masken spolades i land.
Det kanske inte är nåt, men vi vet alla att de rör sig i flock.
Finns det en så finns det hundra. Precis som med ordningen Blattodea.
Ah, den beryktade kackerlacksfamiljen.
Tror ni att de planerar ännu en attack?
Gångare vid Alexandria, trädet här och nu Oceanside?
En gång är en slump, två är kanske otur.
Men den tredje gången bör vi nog kolla upp det.
Om du inte har nåt emot det så vill jag gärna följa med.
Jag känner att havet kallar på mig.
- Med "havet", menar du då Jules? - Vad pratar du om?
Jag har aldrig hört talas om henne. Jaha, den där långa kvinnan?
- Med ansiktet och... - HålI truten. - Räkna med mig också.
I så fall får du leda en vagn tillbaka till Alexandria, Eugene.
Jag tänkte faktiskt stanna här.
Precis som min vän känner jag en energi kalla på mig.
Den ber mig hjälpa våra grannar genom att med min tekniska expertis-
laga den trasiga tanden i det leende som Hilltops befästning utgör.
- Vill du laga muren? - Ja.
Som du vill. Vi tar med oss lite material så att det går fortare.
Ursäkta att jag inte kan eskortera Judith tillbaka till Alexandria.
- Judith ska följa med mig. - Ska jag?
Ja, vem ska annars låna mig ett lyssnande öra?
Ja, vi ses senare.
- Vi lyckades. Vi fick ut alla i tid. - Vi kunde ha besegrat gångarna.
- Det krävdes ett snabbt beslut... - Som du tog.
När allt går åt helvete måste nån kliva fram.
Så jag lyssnar på vad alla har att säga och väger in allt...
Sen gör du som du ändå hade tänkt göra.
- Var fan kommer allt det här ifrån? - Du är inte min advokat längre.
Vad är det?
Han är borta.
Vakterna säger att nycklarna saknas.
Den som stal dem måste ha släppt ut honom.
- Vem hade vakten igår? - Laura.
Men hon sa att det inte var hon och jag tror henne.
Det var jag som gjorde det.
Jag släppte ut Negan.
- Lägg av, inte gjorde du det här? - Jo, det gjorde jag.
Jag hölI vakt igår kvälI. Du lämnade aldrig huset.
Spelar det nån roll?
- Det är här de vill ha mig. - Det spelar ingen roll vad de vill.
Länge anklagade jag mig själv för det som hände ifjol.
Tänk om jag bara hade stannat i den där cellen i Hilltop?
Eller om jag aldrig hade låtit mig fångas levande av er.
Om jag aldrig hade rymt med Henry eller sagt så där till mamma.
- Du bär inte skulden för hennes dåd. - Mamma hade rätt.
Hon sa att ni iklär er ett artigt sätt, men att det bara är en mask.
För när allt går snett och ni blir rädda-
så väljer ni bara en måltavla, siktar och skjuter.
På mig, Negan, allt utom er själva.
Negan är annorlunda. Du kände honom inte.
Den Negan jag känner tog mitt parti trots att han inte behövde.
Jag försökte passa in.
Jag ville vara som ni.
- Du hör inte hemma i en bur. - Jag har det bättre här.
Här känner jag mig trygg.
- Jag menar det, Jerry. Jag mår bra. - Okej, chefen. Skönt att höra.
Jag tar den där.
- Kör försiktigt. - Tack.
Balla inte ur för mycket, all right?
Namaste.
Jag kommer, jag kommer...
Då så.