THE CALLER
Traducerea și adaptarea după sonor Dorula/SubTeam
Ai nevoie de ajutor?
Da... sigur.
Mulțumesc.
Pune-le aici.
Bună amice.
Bună, Jack.
Doamne, nu au apă.
Da.
Ai pești?
Nu, uită-te mai de-aproape.
Cățel cuminte.
Insecte tehnice.
- Insecte tehnice? - De fapt, sunt foarte prietenoase.
George.
Mary.
Vrei să bei ceva? Cred că am suc sau o bere.
Nu, e în regulă. Te-am ajutat doar să le cari.
E timpul să plec.
Mulțumesc din nou.
Insectele alea...
de unde știi că sunt prietenoase?
N-am idee.
M-ai lăsat să continui să te iubesc.
De ce ai încercat să ucizi ceva...
ce nu poate muri niciodată?
Vreau să înțelegi asta.
Vreau să știi...
că mereu voi...
Alo!
E numărul 722-5795?
- Da. - Bobby e acolo?
Nu, eu abia m-am mutat.
Poate că el a închiriat apartamentul înainte?
Dle Davidson, vreți să întrebați ceva?
Așa cum am spus, dnă judecător,
clientul meu crede că ordinul de restricție
este o măsură nejustificată ținând cont de caracterul său.
Am vrea să fie discutat cu prima ocazie.
S-a notat.
Dnă judecător, mai este și problema animalului familiei.
Poziția mea a fost limpede în această problemă.
- Dar clientul meu ar vrea să știe dacă... - Dle avocat, dra Kee păstrează câinele.
Dle Kirby!
Dnă avocat, hârtiile de divorț?
Dnă judecător, a fost o întârziere, i le voi trimite imediat.
N-ai ce căuta aici.
E o treabă pe care să o fac singur.
Cel puțin, atât să pot face.
Uite-l și pe neascultător. Da, el e!
Tati a ajuns acasă.
Da, a ajuns.
Le-ai semnat?
Ne-am simțit bine, nu-i așa?
Până ce moartea ne va despărți.
- Cum rămâne cu slujba? - Au fost înțelegători.
Te întorci, nu-i așa?
Încă nu.
El a mai sunat?
Ce zici să ieși, să cunoști alți oameni?
Ai spus că dacă el nu te poate avea, nimeni altcineva n-ar putea.
M-ai făcut să lăcrimez...
și să mă tem.
De data asta.
Haide!
Întrebarea nr.9. A cui capitală este Edindurgh?
A Irlandei.
- A Scoției. - Asta e Irlanda.
Răspuns corect.
Alo!
Pot vorbi cu Bobby, te rog?
Nu e niciun Bobby aici.
Pot să întreb cine ești?
Cine sunt?
E o glumă?
Steven te-a pus să faci asta?
Vrei să-mi faci o favoare, te rog?
Să-i spui că a sunat Rose?
O să fiu la Franks la 8, dacă vrea să mă vadă.
Rose...
prietenul ăsta al tău chiar nu e aici.
Așa cum ți-am spus, m-am mutat aici acum 2 zile.
Ai părăsit casa noaptea trecută.
L-am văzut chiar acolo, la fereastră.
Ai adresa corectă?
El Falansterio L-2.
Spune-i să fie la Franks la 8. Bine?
La Franks la 8, sigur.
Dacă un tip pe nume Bobby trece pe aici,
o să-i spun tot ce vrei.
- Salut! - Bună.
Sunt reguli stricte la acest colegiu în legătură cu pregătirea,
vârsta, agenda și stereotipuri.
Poftim?
Îți sugerez că s-ar putea
să fi intrat din greșeală la matematică,
la anul doi de inginerie mecanică.
Aici în sala 14A, bănuiesc că...
- De exemplu... - Conversație în limba franceză?
În sala 14B.
Așa cum s-a întâmplat,
nu vreau să urmez un curs de matematică pentru...
Anul doi de inginerie.
Dar am auzit că e un curs de conversație în franceză.
- Sper că nu veți fi ofensat. - Poate puțin dezamăgit.
Scuză-mă.
Ce e?
Pari obosită?
Alo!
Bobby a spus că nu te cunoaște.
Bobby are dreptate, ar trebui să-l asculți.
Și dacă tot ești cu el, verifică-i nenorocitul de număr de telefon.
Te-ai înfuriat, nu-i așa? Dar eu nu.
Te folosește, așa face el.
În mod normal, îmi place să vorbesc cu nebunii, dar...
sunt cam obosită astăzi.
Stai, nu închide! Te rog!
Uite...
A fost o greșeală.
O atingere sau așa ceva.
A spus că mă iubește.
Rose...
îmi pare rău pentru cele întâmplate.
Prietenul tău nu e aici și...
nu te cunosc.
Bine.
În regulă.
Nu s-a întâmplat nimic.
Cum te numești?
Mary.
Mary și mai cum?
Mary Kee.
Trebuia să mă căsătoresc cu el.
Norocoaso.
S-a întors din Vietnam.
S-a întors cu un set nou de picioare. Nu putea să stea în genunchi.
Vietnam? Vrei să spui din război?
Nu a vrut să plece, dar a fost recrutat.
Câți ani ai?
41.
Rose, războiul din Vietnam a fost cam...
acum 35-40 de ani. Ai fi fost un copil.
De ce faci asta?
Ce fac?
Ce ți-am făcut eu?
Ne pare rău, acest număr nu este apelabil.
- Îmi pare rău. - Sunt în regulă.
Îmi pare atât de rău. N-am vrut să te sperii.
Nu m-am gândit să te lovesc. Am vrut doar...
Lasă-mă să te ajut.
- Mă... mă gândeam... - Trebuie să plec.
- Îmi pare sincer... - Trebuie să plec.
Încerci să-mi furi slujba, domnișoară.
Te ocupi cu plivitul pe aici?
Bineînțeles.
Ăsteia cum îi spui?
M-ai prins în ofsaid.
Strângeți lucrurile, domnule. Ești concediat.
Muncești din greu.
Mi-am dat seama de când te-am văzut prima oară.
La dracu, sunt mort.
Scuză-mă.
Alo!
În ce dată suntem?
Asta e hărțuire.
4 septembrie 1979.
Pot s-o dovedesc.
Știi debaraua aceea de zi?
Am desenat ceva.
Pe perete,
după ușă, pe partea dreaptă.
Dacă mai e acolo, vei ști că am dreptate.
O să verifici?
O să te uiți?
Sigur...
Rose.
O să mă uit.
Alo!
Era acolo?
Era, nu-i așa?
O poză, un trandafir.
Știam eu.
Vreau să știu ce se întâmplă.
Ce vrei să spui?
Știai că poza e acolo.
Poate ți-a spus cineva despre ea.
Nu știu, vreau adevărul.
Eu am desenat-o. Am făcut-o aseară, așa cum am spus c-o să fac.
Și e încă acolo.
Nu te cred.
Dar eu ar trebui să te cred.
Îmi spui că ești din viitor. Te cred. Nu te fac nebună.
Ți-am dat dovada și mă faci mincinoasă.
Nu te fac mincinoasă.
Asta se întâmplă cu un motiv.
Trebuie să închid.
Încă nu, te rog!
Trebuie să te întreb ceva.
Să nu uiți. Mai poți da un telefon.
'Neața.
Sunt frumoase.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Îi cunoști pe cei dinaintea mea din apartament?
Un cuplu spaniol.
Dl și dna Alvarez. Drăguți oameni.
Dna Alvarez
gătea din când în când, "caldo gaiego" de mureai.
De ce au plecat?
Credeau în Dumnezeu.
Cred că aveau probleme de familie, dar nu-s sigur.
Și cei dinaintea lor?
Înainte?
Abia îmi amintesc ce-am avut dimineața la micul dejun.
Nu știu.
Nu închide, te rog!
Te rog!
Mary?
Mai ești acolo?
Trebuie să vorbesc cu cineva. Sunt atât de singură.
Te rog!
Ești atât de ocupată încât nu-mi poți acorda 5 minute?
Sunt aici.
Îți mulțumesc că nu închizi.
E puțin ciudat.
Oamenii sunt împreună pentru un motiv, Mary, nu contează cum.
Crezi asta?
Nu știu. Probabil.
- De ce ești așa de furioasă? - Trebuie să închid.
E vorba de un bărbat? Te-a înșelat?
- Nu știu. - Nu fi tristă, Mary, pari o doamnă isteață.
O să găsești pe cineva mai bun, cineva care te merită.
Bobby mă înșeală pe mine.
Mereu.
De ce nu-l părăsești?
Îl iubesc.
Găsește un înlocuitor.
Unul care să te istovească.
Tot promite că se va schimba.
Ai auzit de feminism, da? Femeile supraviețuiesc.
Da, bineînțeles.
Sari din vagonul greșit. E trecător.
Lui Bobby nu-i plac femeile care pleacă.
Zice că le trebuie o bătaie bună.
- Te-a bătut vreodată? - Nu chiar.
Nu chiar.
Spune că mă iubește.
Și eu m-am schimbat, Rose.
Mereu.
Câteodată cred că ar fi trebuit să scap de el.
Câteodată cred că faptul c-am plecat a fost cea mai mare greșeală pe care am făcut-o.
Ți-am urmat sfatul.
Poftim?
M-a părăsit.
I-am spus despre tine și mine și...
cum ar trebui să se schimbe.
N-a putut face acest ultim lucru.
Am scăpat de el, Mary.
Așa cum mi-ai spus să fac.
Am făcut-o noaptea, în liniște, ca să nu audă vecinii.
Nu-l vor găsi niciodată.
Vor crede că a fugit cu vreuna din târfele sale.
L-ai ucis.
Acum mă pot muta în apartament.
Nu-mi pasă cine plătește chiria.
Mereu am sperat că într-o zi, acesta să fie Bobby, dar...
Mary... am reușit.
Să nu mă mai suni niciodată, ai înțeles?
- N-am făcut decât ce mi-ai spus. - Să nu mă mai suni niciodată.
Marie?
Da, dle profesor.
Scuzați-mă.
Cât de înalt e?
Mai înalt decât tine.
Da, dar eu sunt cablat.
Ai grijă.
Vino aici.
De ce?
Vino.
Nu asta am văzut.
Cum ai ajuns aici?
Poate pentru că tata a murit la Rosie Rose.
Doar pentru că-i aproape, da?
Dar tu?
Bunicii au venit din Torino.
M-am născut aici, dar am urmat școala în Florida, la Glansdale.
Am stat acolo o perioadă.
Apoi am văzut oportunitatea de a veni la colegiu.
Uite câți italieni sunt în oraș.
Până și-a dat seama bunicul că ăsta nu-i New York,
vaporul plecase deja.
Asta nu-i adevărat.
Mamă, e adevărat în legătură cu "papi"?
Idioții se urcă pe vaporul greșit.
Mulțumesc foarte mult, dnă Guidi.
Îmi place fata asta.
Aduce des fete aici?
- A mai fost o dată, înainte. - Mamă.
Ea a întrebat, o să răspund.
- O fată pe nume Truly. - Trudy. Trudy!
La naiba, Trudy. A mâncat cât un cal.
- Mamă! - Giovani!
Fata aia pe care a adus-o Johnny, cât a mâncat?
Să vedem...
Salată de sezon, friptură, cartofi prăjiți,
morcovi... mentă,
trei bucăți de oro-boro și un tiramisu.
- Ce s-a întâmplat cu Trudy? - A explodat.
- Mai dorești altceva? - Nu.
Ar trebui... ar trebui să plecăm.
- Ne mai vedem "papa." - Ai grijă de Mary.
- Noapte bună. - Pa, pa.
De aici te-am luat.
Căutam rapid un loc de stat.
Nu e chiar atât de rău.
Apartamentele sunt mari.
Mulțumesc pentru această seară.
Cu plăcere.
Noapte bună.
- A cui e haina? - Cum ai intrat aici?
De câte ori ți-am spus, nu trebuie să lași ușa din spate deschisă.
Nu mă acuza, putea fi oricine.
Pleacă, te rog!
Dă-i drumul. Nu vrei să mă înfurii.
Știi ce vreau.
Cu toți avocații ăia,
nu am avut șansa să stăm de vorbă.
N-ai ce căuta aici.
Nu la mai puțin de 150 de metri de mine.
150 de metri.
Haide, e ridicol, nu-i așa?
Ce dorești?
Mi-ai lipsit, Mary.
Adică, felul cum eram,
felul cum ne amuzam...
Îți amintești?
La dracu cu judecătorul, la dracu cu avocații, ei nu ne cunosc.
Am venit doar să vorbim.
Așa cum obișnuiam.
Îți amintești?
Nu răspunde.
Mary!
Mi-am uitat haina.
N-am vrut să deranjez.
Scuză-mi manierele.
John Guidi.
Steven. Încântat să te cunosc.
Scuză-mă.
Vrei să-i spui prietenului tău că ești ocupată?
Îmi pare rău.
Ești ocupată?
Nu prea.
Nu prea?
Ținem legătura.
Trebuie să repari aerul condiționat.
O să vorbesc cu administratorul clădirii.
Pot să mă uit la el cândva, dacă dorești.
Mulțumesc.
Știi, ar trebui să anunți poliția.
Adică, ai un ordin de restricție asupra tipului.
N-ar conta.
Doar l-aș înfuria.
Mary, ascultă...
Mă pot descurca.
Mulțumesc.
O să verific încuietoarea.
Ar trebui să meargă.
O să fii bine?
- O să fiu bine. - În regulă.
- În caz că ai nevoie de ceva. - Mulțumesc... din nou.
Alo!
Bună. Tu ești Luigio?
Da.
Sunt Mary Kee. Sun din apartamentul meu.
- Alo! - Te ascult.
Sun în legătură cu aerul condiționat.
Nu te aud.
Alo!
Luigio? Bună, sunt Mary.
Da, aerul condiționat.
Nu știu, nu funcționează de când m-am mutat.
Ar putea dura câteva zile.
Atât de mult?
Da.
Bine. Aștept să mă suni. Mulțumesc.
Ți-am spus să nu mă mai suni dracului.
Poftim?
Bună, mamă.
Nu, nu e vorba de Steven, e doar o atingere.
Prietenul tău, John,
a făcut o treabă grozavă reparându-mi mașina de tuns iarba.
Doar câteva sârme.
Îți spun, s-a purtat cu motorul ăla ca un minunat iubit.
Abia l-am atins.
Pot să vă ofer o apă minerală?
Trebuie să plec.
Așa curând?
Am trecut pe aici
să mă asigur că ești în regulă.
- Totul e în regulă. - Bine.
- La revedere, George. - Bine.
O să te sun.
Aș vrea să faci ceva.
Bine.
Ținem legătura.
Ești un păcătos, George.
Atunci, sunt.
- Alo! - Știu că m-ai evitat,
dar asta va înceta.
- Ți-am spus să nu... - Te-am văzut azi cu mămica.
Făceam o poză la ieșirea din catedrală.
Când voi suna, vei răspunde. Vreau să fiți în siguranță, Mary.
Tu și frumoasa ta mamă.
Rahat.
Pot să te întreb ceva?
Sigur.
Cine a câștigat campionatul în 1979?
Pirații au bătut pe Baltimore.
Pirații a pierdut în trei meciuri, părea că vor pierde, dar au câștigat
în al șaptelea meci, da.
- Adevărat? - Da. Stai așa. Tipii sunt mândri de asta.
În anul în care Pirații au bătut pe Baltimore,
cine a locuit în apartamentul meu?
Despre ce e vorba?
Ziceai că nu-ți amintești ce ai mâncat la micul dejun.
Cred că-ți amintești foarte bine.
Rose...
Rose Lazar.
O cunoști.
Spunea bună dimineața,
știi, chestii din astea.
Și?
Știi, era genul trist de femeie.
Avea un prieten.
Lucra la o bază militară, au fost împreună o vreme.
Vinerile erau zile tensionate.
Venea acasă la miezul nopții.
Târât înapoi de către băieți.
Într-o zi,
tipul a dispărut.
Atunci s-a mutat ea aici.
Ce s-a întâmplat cu ea?
- S-a sinucis. - Aici?
Și-a înfășurat firul de la telefon în jurul gâtului,
s-a spânzurat de tavan...
Știi de ce a făcut-o?
Așa cum am spus...
era genul de femeie tristă.
Ești sigură că e moartă?
Așa mi s-a spus, dar... nu există astfel de probe.
Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
E Steven, el trebuie să fie.
Cum? Cum a desenat peretele fără să observ?
Un perete.
Și de unde știe despre Rose?
A înscenat.
- El trebuie s-o fi făcut. - N-ar fi trebuit să-ți spun asta.
Vorbești cu un profesor. Pot înțelege.
În regulă.
Să zicem că ai dreptate.
Ai vorbit cu femeia asta acum câteva săptămâni.
Atunci ți-a pus ceva în debara.
- Un corp? - Un corp.
Dar...
Conform sentimentelor tale temporale,
nu a făcut-o cu câteva săptămâni înainte ci în 1979.
Ceea ce înseamnă că atunci când te-ai mutat luna trecută,
- debaraua ar fi fost deja demolată. - Dar n-a fost.
Exact asta a dorit.
Dacă nu cumva... îți amintești trecutul cum era.
Înainte de schimbare.
Ăsta e timpul,
ca un râu.
Și asta e ceva ce se întâmplă. Un eveniment.
Care afectează modul în care râul... curge.
Corect.
Dacă urmezi calea asta...
el sfârșește prin a conduce
și... ea se spânzură.
Dacă ceva interferează cu asta,
ea își face o nouă prietenă... de exemplu.
Alo!
Bobby e acolo?
Dacă o abatem din cale,
prietenul sfârșește mort, și tu îți pierzi debaraua.
Dar...
- De ce... - De ce îți amintești debaraua?
Îți amintești pentru că ți s-au schimbat cunoștințele.
Cumva, au lăsat o urmă,
așa cum creionul trasează o linie.
Ai șters-o...
și desenezi altă linie.
Dar tot mai vezi cum a fost prima linie.
Dar numai tu.
Numai persoana care a șters-o.
Chiar crezi că asta e?
Sincer, nu.
Cred că dărâmăm zidul și...
e o surpriză dementă de la Steven și se joacă cu tine.
Nu mă ating de peretele ăla.
Doar n-o să-l lași acolo.
Serios? Haide, serios?
Te duci noaptea la culcare întrebându-te dacă e un cadavru în bucătărie.
Nu mă ating de el.
Nu-mi vine să cred mi-ai pierdut șepcuța.
Îmi plăcea șepcuța aia.
John, tu ești?
Alo?
Cine e acolo?
... conține unul din următoarele două ingrediente.
Care ingredient nu îl conține...
Melasă, muștar?
Muștar.
Muștar?
Răspuns corect.
Te-am trezit?
N-o să-mi închizi, nu-i așa?
Haide, n-o să vorbești cu mine? Suntem prietene, nu-i așa?
Nu vrei să se întâmple ceva cu încântătoarea ta mamă.
Ai întârziat noaptea trecută?
- Cum îl cheamă? - John.
- John și mai cum? - John Guidi.
Guidi...
Sigur a trecut pe la una din petrecerile din San Francisco.
Te-am văzut ieri.
Poftim?
La sanatoriu.
Nu înțeleg.
Te-am găsit la serviciile sociale.
E ceva în neregulă cu mine.
Ești sora mea?
Nu fizic.
Poate puțin slabă.
Doar mă cunoști.
Sunt geamăna ta.
Povestește-mi.
Ce crezi?
Toată mânia aia, toată furia.
Nu crezi că te vor afecta?
Minți.
Ia gândește-te, Rose.
Te-ai întrebat vreodată de ce nu ai niciun prieten?
De ce hărțuiești pe cineva pe care nu l-ai cunoscut niciodată?
- Crezi că asta e normal? - Taci!
Cum rămâne cu Bobby care te-a înșelat tot timpul
și până la urma te-a părăsit?
Nu m-a părăsit niciodată. Cine ți-a spus asta?
Nu contează.
Cu cine ai vorbit? Cine îți spune povești?
Nu e important. Important, e că poți schimba asta.
Nu trebuie să ajungi în casa aia.
Poți opri să se întâmple asta.
Mi-ai vorbit?
Nu vorbești prea mult.
Am rămas acolo o vreme.
Uitându-mă la televizor, jucând cărți...
Cred că o să vin azi să te vizitez.
Eu nu joc cărți. N-am jucat niciodată.
Cred că ai învățat.
Nici măcar bine, te-am bătut de fiecare dată.
Crezi că e amuzant.
Crezi că e al dracului de amuzant?
Că ești o femeie cu scutece și că nu te poți hrăni singură?
Nu Rose, nu cred că e amuzant. Dar nu trebuie să fie așa. E alegerea ta.
În regulă.
Ar trebui să meargă.
E așa de bine.
Știi de ce li se spune margarete?
Nu.
Ochiul celei de-a șaptea zi.
Crezi că au forma soarelui?
Știi cum le spun eu? Buruieni.
- Ba nu. - Cu siguranță că da.
Ba nu. Le placi. Crezi că sunt frumoase.
Chiar așa?
Poftim.
M-ai vizitat din nou astăzi? Ai spus că așa vei face.
Abia m-am întors.
- Am jucat cărți? - Putin.
- Cum arătam? - Putin mai bine.
- Poate ceva mai multă culoare. - Asta-i tot?
Nimic altceva despre mine? Nimic neobișnuit?
Nu prea sunt sigură.
Gândește-te bine.
Nu sunt prea sigură.
Bine, Mary.
O să îngrop ceva pentru ține sub un palmier care-i alături de parc.
Să te duci să-l dezgropi. Înțelegi?
Dezgroapă-l!
Ai mințit.
Nu m-ai găsit într-un sanatoriu, nu-i așa, Mary?
Nu m-ai găsit deloc.
- Da. - Dar dacă ai făcut-o, nu știi ce să spui.
Da Rose, arătai altfel.
Arătai cu totul altfel.
Nu e adevărat. Nu poate fi adevărat.
A dracului chestie.
Stai.
- Lasă-mă pe mine. - Nu!
Ai încredere în mine.
Alo?
Cine ești?
Numele meu e John, tu cine ești?
John Guidi.
Micul prieten al lui Mary.
Îți cunosc prezentul, John Guidi.
Frumos.
Dă-mi-o la telefon.
Cred că mai întâi, ar trebui să vorbim noi doi.
Am spus să mi-o dai la telefon!
Pe moment, nu vrea să vorbească cu tine.
Mi-a găsit darul?
Da.
Trebuie să spun că ai dat-o în bară, nu crezi?
Am o altă mică surpriză.
Spune-i că n-ar trebui să-i spună lui Rose de darul meu.
Poftim?
Ți-ar trebui despicată limba.
Și fiecare cățeluș se va transforma într-o javră.
Știi, Rose...
nu cred că ar trebui să mai suni aici.
Toată chestia asta a mers prea departe.
Tu spune-i!
- Cucoana asta e bolnavă serios. - Ce a spus?
O bolboroseală...
S-a transformat în cine a fost.
Poftim?
George!
Unde-i George?
- Poftim? - Ăsta e apartamentul lui.
Nu.
Tocmai l-am văzut în seara asta. I-am făcut un colier din margarete.
Sper că nu te superi că întreb, dar de când ești aici?
De câteva luni, de când s-a născut copilul.
Și... înainte de asta, știi cine a stat aici?
Un cuplu mai în vârstă, cred că dominicani.
Scuze că te-am deranjat.
Ți-l amintești pe George.
George.
L-ai cunoscut.
Ați făcut glume.
Pentru numele lui Dumnezeu, i-ai reparat mașina de tuns iarba.
Nu l-am întâlnit niciodată, Mary.
Crezi că sunt nebună?
Cred că ar trebui să intrăm.
Poate că ar fi o idee bună să nu stai aici în noaptea asta.
Nu sunt nebună.
Ai fost foarte stresată cu Steven și cu telefonul,
poate că ai putea pleca la mama ta.
Poți sta la mine. Nu e...
Nu va...
O să stau pe canapea
și tu o să te poți odihni.
Vedem cum te simți dimineață.
Poate că ar trebui să te muți.
- Abia m-am mutat. - Femeia asta e nebună.
Indiferent cine e, de unde sună,
dacă te muți, poate se termină, poate că asta vrea.
Deci n-are nimic de-a face cu Steven?
Nu știu cine e.
Dacă aș fi în locul tău, m-aș muta.
Ar trebui să mă duc să mă culc.
Lasă astea.
E un prosop pe pat.
Mulțumesc.
Mary!
Ce s-a întâmplat?
Am avut un coșmar.
'Neața.
Cafea?
Da. Sună grozav.
Ai hotărât ce o să faci?
Am să...
Cred că o să-l scot pe Jack la o plimbare.
Și apoi?
Și apoi o să...
o să mă întorc în apartamentul meu...
să-mi iau lucrurile și...
o să încerc să-i găsesc lui Jack o casă.
Cred că e bine așa.
Stai Jack.
Vrei să alergi?
Da? Du-te!
Dă-i drumul.
Haide, Jack!
Haide Jack!
Haide!
Te culci cu el acum?
Cu noul tău prieten?
Jack... hai la mami!
Cred că e destul de cinstit
să mă bucur de câinele meu.
Haide, Jack. Plecăm.
N-o să ajungă să se bucure de câinele meu. S-a înțeles?
Alo?
Termin pregătirea și... vrei să ne întâlnim după ore?
- Da. - Ne întâlnim la intrare.
- Sună bine. Voi fi acolo. - Bine, în regulă.
Numărul pe care l-ați format nu este disponibil.
Îl caut pe John.
O să-l chem.
Giovani, te caută cineva.
Îmi pare rău, dle Guidi, de fapt îl caut pe John jr.
Am încercat pe telefonul mobil, dar se pare că nu funcționează.
- John jr? - Trebuia să mă întâlnesc cu el.
Vreau doar să vorbesc cu el.
Vrei să vorbești cu fiul meu?
Nu înțeleg.
O să-ți spun.
Santa Margarita, intrarea din sud.
Acolo mă duc când vreau să vorbesc cu el.
Johnny Guido luat dintre noi pe 21 noiembrie 1980.
L-ai cunoscut?
O văd pe mama sa din când în când.
Vine des pe aici.
Soțul meu, Charlie...
ținea la el, ca la al său.
Știi ceva despre băiat?
Cum a murit?
Nu se știe dacă a murit, n-au fost niciodată siguri.
Nu l-au găsit.
Bobby s-a înțepat când s-a așezat.
Trebuia să te sinucizi, știi asta?
George te-a găsit.
Aici, în bucătărie.
A rezolvat cu mirosul împuțit.
A fost vina ta, Mary, numai a ta.
Voia să mi te ia. Aveai de gând să-l lași.
Sunt dispusă să iert.
S-o iau de la capăt.
Nu vei fi fericită niciodată, Rose.
Amândouă știm asta. Așa că de ce să continui?
Câteva pastile, doar atât trebuie.
Dar sunt fericită.
Am un prieten aici cu mine.
Alo?
Cine ești?
Mary. Mary Kee.
Minți.
Ba nu, nu mint.
Unde locuiești?
La Rosie Rose.
Rose zicea că ești una din bunele ei prietene.
Zice că vreau să-ți fiu cea mai bună prietenă.
Mary, ascultă.
Trebuie să te duci acasă acum.
Înțelegi?
Bună, Mary.
Recunoști vocea?
Cu siguranță, e vocea ta.
Ce faci cu ea, javră nebună?
Pregătim cina, Mary.
Îți amintești cu siguranță.
Prăjim pui.
Dar trebuie să fim atente, nu-i așa, pentru că uleiul este foarte încins.
Uleiul e foarte fierbinte.
Trebuie să fim foarte, foarte atente, nu-i așa, Mary?
Da, te rog fii atentă.
Ce ai spus?
Te rog fii atentă.
Iar mă păcălești Mary.
O să-l lași pe bărbatul ăla să mi te ia.
Îmi pare rău, Rose.
Nu pare că ți-ar părea rău.
Chiar îmi pare rău.
Pari speriată, dar...
nu că-ți pare rău.
Îmi pare foarte, foarte rău.
Încă o dată, încă o dată și vom vedea dacă-ți pare rău într-adevăr.
Îmi pare sincer rău, Rose.
Nu prea cred.
Te rog! Te rog, Rose.
Te rog.
Încetează, te rog!
Te rog, oprește-te! Te rog!
Rose?
Da, Mary.
Mai ești supărată pe mine?
Nu.
Dar tu?
Am fost.
Înțelegi ce am obținut, nu-i așa?
Tot ce am vrut a fost să fiu prietena ta.
Nu mă vei părăsi niciodată, Mary.
Mâine e ziua mea.
Felicitări! Ce ai plănuit?
Nimic.
Îmi amintesc petrecerea de-atunci.
A fost oribil.
Am dat o petrecere la Bowling Alley.
La parter.
N-a venit nimeni.
Erau speriați de cum arătam.
Am fost așa de tristă...
și singură.
INFERNUL DE LA BOWLING.
Poate poți veni, Rose.
Mi-ar plăcea.
Ar fi de parcă am fi prietene.
Aș avea grijă de tine.
Acum știu asta.
O să ajung acolo pe la ora 3.
Poate puțin mai târziu.
Voi fi acolo la 3. Nu voi întârzia pentru tine.
Mulțumesc, Rose.
Ce rost au prietenii?
- Alo? - Bună scumpo.
- Bună, mamă. - Te așteptăm curând.
- Da, ajung repede. - Bine.
Ce face Dexter?
Bine. În regulă.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Pa.
- Mamă, ți-am spus... - Bună, Mary.
Am pierdut autobuzul. N-am ajuns la Bowling Alley.
Am fost totuși norocoasă într-un fel, nu-i așa?
- Rose, n-am... - Alo?
Alo?
Mary, vreau să te duci acasă.
Bine? Poți face asta? Cât de repede poți.
Pune telefonul jos și fugi cât de repede poți.
Ce copil neascultător e ea.
Ce se întâmplă Mary? Ce o transformă în așa o javră?
Nu-i face rău, Rose.
Te rog, nu-i face rău.
Așa cum ai încercat tu să-mi faci mie rău? Așa cum ai încercat să mă omori?
- Rose, eu... - Ascultă, n-ai înțelege
ceea ce ea ar crede că e corect.
Nu ai înțelege, nu-i așa Mary?
Te rog.
Te rog!
Rose!
Mai bine te las acum. Ai treburi de făcut.
Nu, am timp.
Nu astăzi, Mary, ai un musafir.
Lasă-mă în pace!
Alo? Alo?
Mary?
Iubito, trebuie să fugi. Înțelegi?
Nu știu pe unde să ies de aici.
Ea unde e, e deasupra ta?
Ascultă-mă!
Femeia aia e nebună.
Nu e vina ta, n-ai făcut nimic, va încerca să te rănească din nou, înțelegi?
Înțeleg.
Știu iubito, dar trebuie să ieși de acolo, bine? Așa că va trebui să fugi.
Du-te, du-te acum!
- Nu se deschide ușa. - Împinge, împinge mai tare.
Nu pot. A încuiat ușa.
Mary, trebuie să fugi!
Am așteptat, Mary. Am așteptat tot acest timp.
Am vrut să știi de ce o să mori.
N-ar fi trebuit să încerci să mă omori.
Mary, ești acolo?
Alo?
Trebuie să ieși din mormântul ăla, Mary.
Grăbește-te... ia din bucătărie un cuțit mare!
- Spune-mi când l-ai luat! L-ai luat?! - O aud venind.
N-ar fi trebuit să mă minți, Mary.
Garderoba! O vezi? Garderoba!
- Du-te și ascunde-te în baie. - Da.
Trebuie să trântești ușa ca să fii în regulă.
Apoi pui lanțul cât de sus poți.
Fă-o!
Mary, du-te la dracu'!
Pleacă, javră!
Știi că ești moartă.
Fii atentă, Mary. Se strecoară în spatele tău.
Pleacă!
Alo? Ce faci?
Sunt întinsă pe podea.
Du-te acasă, Mary.
Du-te acasă.
Bună, scumpo.
Ce dorești?
Bună scumpule. Cum a fost la muncă?
Scumpo, a fost bine... bine.
Ieși afară din casa mea.
N-ai o bere?
Am spus să ieși afară.
Bine. Așa să fie.
Poate o să fac asta.
Aș vrea berea aia.
Nu mă cunoști!
Ultima șansă, Steven.
Da?
Sau ce se întâmplă?
Traducerea și adaptarea: Dorula/SubTeam