1300 př. n. l.
Už 400 let jsou Hebrejci otroky Egypta.
Staví tamní sochy, budují jeho města a slávu.
Po celou tu dobu nezapomněli na svou vlast.
Ani na svého Boha.
Bůh nezapomněl na ně.
EXODUS: BOHOVÉ A KRÁLOVÉ
Faraonův palác Memfis
V ležení chetitské armády u Kadeše je skutečně 16 000 vojáků.
Není úplně jasné proč.
Chetité chtějí překročit hranice.
To je zřejmé.
Co jiného by dělali?
Podle našich informací se připravují na naši invazi.
Myslí si,
že chystáme útok, my ho však nechystáme.
Ale nechci a nebudu tu sedět
a čekat, až budeme s chetitským vojskem bojovat
u hradeb paláce.
Poj te.
Co praví vnitřnosti?
Nic nepraví.
Naznačují.
A záleží na výkladu.
Tak to vylož.
Vyhrajeme při preventivním úderu, nebo ne?
Odpověz ano, nebo ne.
To zřejmé není.
Ale něco jiného je.
Vůdce bude v bitvě zachráněn
a jeho zachránce bude jednou vést.
Vnitřnosti by ještě měly říct,
že odvrhneme rozum
a necháme se vést znameními.
Veliká Sachmeto,
faraon připíjí na tvé jméno
a prosí o vítězství nad Chetity u Kadeše.
Až nadejde čas, bude tvým prvním úkolem poslat ji do výslužby.
To udělám.
Nevím, proč to neudělal můj otec.
Pro všechny případy ale,
pokud bys mě tam zahlédl ve skutečném nebezpečí, ujížděj jinam.
To myslím vážně.
Když se na vás dívám, pořád vidím ty dva chlapce,
kteří spolu vyrůstali jako bratři.
Pokud byste na to někdy
z nějakého důvodu zapomněli,
nechť vám to připomínají.
Jsou dost dlouhé pro boj v sedle,
ale ne tak, abyste o ně zakopávali.
Tenhle je jeho. Máš můj.
To je správně. Tak to chci.
Máte své navzájem,
abyste se navzájem chránili.
Slibte mi, že to tak bude,
navždycky.
Sethi! Sethi! Sethi!
Sethi!
Tam!
Amonův oddíl pošli na sever, Reův oddíl doprostřed
a Ptahův na jih. Sutechův zůstane v záloze.
-V záloze? -Ano.
Měli bychom svou sílu zaměřit na střed.
Ty by ses měl zaměřit na boj.
Velení nech na mně.
Pustit!
Natáhnout!
Odve te Ramsese!
Dělejte!
Otočit! Otočit!
Mojžíš! Mojžíš! Mojžíš!
Mojžíši.
Co se tam dělo?
Nic.
Na totéž jsem se ptal i velitelů. Také lhali.
Už mě to nebaví.
On si myslí, že k něčemu došlo.
-Ale nedošlo. -Na co narážíš?
Na velekněžku a její proroctví.
Řekla, že nevidí, kdo vyhraje.
Na to druhé. "Vůdce bude zachráněn..."
a tak dál.
Tys mému synovi zachránil život?
Ano.
Posa se.
Poděkování nepostačí,
ale děkuji.
Vím, že nevěříš na znamení ani na proroctví,
ale já ano.
To já respektuji.
Tohle ale nic není.
Dokonce to ani nedává smysl.
Protože nejsi z mé krve.
Ano.
To je pravda, nemůžeš se stát mým následníkem.
Obvyklou cestou ne.
Vůbec žádnou cestou.
Žádnou představitelnou cestou.
Je strašné mluvit tak o vlastním synovi,
ale věřím, že spíš budeš vůdcem ty, než on.
"Chetitské vozatajstvo
prorazilo naši obranu a zaútočilo.
Byl jsem obklíčen nepřítelem,
bez vojáků, bez štítonoše,
a musel jsem zoufale bojovat o život.
Jen s pomocí bohů
jsem útočníky porazil
a připojil se zas k Reovu oddílu."
Tady přestaň.
Nechceš něco přeformulovat?
Ne.
-Mám pokračovat? -Ne, zbytek je jistě v pořádku.
Co je te na řadě?
Pitom.
Co je s ním?
Ta situace. S otroky.
Dobrá. Ramsesi.
Co je?
Je tam za místokrálem, porozhlédni se, podej zprávu.
Já?
Jednou to bude tvé. Zajímej se o to.
Co dál?
Já za místokrálem zajedu.
Ne.
Pojedu já.
Je to pod tvou úroveň.
Je to pod úroveň každého vojevůdce.
Já to udělám.
Ramsesi,
nezapomeneme na to,
k čemu došlo na bojišti?
Kdybychom byli v opačné situaci,
také bych ti zachránil život.
Já vím, já vím.
Byl to dobrý zásah.
I když ti ruku vedli bohové.
Je dobré mít v krvi trochu jedu.
Nejsi pak při dalším uštknutí tak zranitelný.
Možná ani při otcově ne.
Pitom
Vítejte v Pitomu.
Na ten pach si zvyknete.
Zdá se, že místokrál si svého majetku dost užívá.
Málokdo chce tuhle práci dělat, můj pane.
Je třeba jisté míry pohodlí, aby neklesal na duchu.
Víte, v čem je problém? Lidé dnes žijí moc dlouho.
Úmrtnost rok co rok víc zaostává za porodností.
A tihle lidé,
ti se množí, jako kdyby se v tom předháněli.
To je problém? Přibývající pracovní síla?
Ovšemže ne. Pro výrobu je to dobré.
To zajisté, ale jen do určité míry.
Když si to obyvatelstvo přeje vaši smrt,
ano, je to problém.
Bu tedy dostanu větší vojsko, abych udržel pořádek,
nebo začnu zmenšovat stádo.
Když začnete vybíjet lidi
jen na základě té pochybné teorie,
vyvoláte to, čemu se, jak říkáte, snažíte vyhnout.
Tak mi dejte ty vojáky.
Poj me si s nimi promluvit.
K čemu to?
Obáváte se vzpoury. Zjistíme, jsou-li ty obavy opodstatněné.
Z hovoru s nimi?
Z pohledu na ně,
až s nimi budu mluvit.
Hodně se toho o člověku dozvíte,
když se mu díváte do očí.
Povím vám něco
o Hebrejcích.
Jsou to spiklenečtí, bojovní lidé.
Víte, co v jejich jazyce
znamená "Izraelita"?
"Ten, kdo bojuje s Bohem."
"Ten, kdo zápasí s Bohem."
To je rozdíl.
Nejsem sice tak vzdělaný jako vy, jak mi připomínáte.
Mám s nimi ale dennodenně co do činění.
Vím, o čem mluvím.
Nemusíte s sebou, zajedu tam sám.
Přestaň!
Proč ho trestáš?
Je to neustálý buřič, můj pane.
Proč se usmívá?
Prý necítí bolest, můj pane.
Tak proč ho bičuješ?
Nesvolali vás sem jen tak.
Chtěl jsem poznat
vaše starší.
Za co se modlíte?
Abychom zase spatřili Kanaán.
Zas Kanaán?
Nikdy jste ho neviděli.
Já Kanaán viděl.
Viděl jsem, že ho obývají kmeny krutější než egyptská armáda.
Tam se nevrátíte,
a jestli, tak zpátky už ne.
-Bůh říká něco jiného. -Který bůh?
Váš bůh? Bůh Abrahámův?
Ten bůh, podle kterého jste výjimeční?
Vyvolení?
Poj sem. Nahoru.
Poj sem.
Mýlí se.
Vidím, že tě to nepřesvědčilo, a v tom je potíž.
Protože s nereálnou vírou jde ruku v ruce fanatismus
a s ním vzpoura, a s ní revoluce.
A všechno to začíná u starších.
Jak se jmenuješ?
Jak ty?
Já ti to povím.
Jsem Mojžíš, syn Bitjin,
vnuk Haremhebův.
Zapište jeho jméno i těch ostatních.
Přive te další skupinu.
Jmenuji se Nún.
Můj pane!
-Stát! -Pusť ho.
Ten starší vám chce něco říct.
Ale ne tady.
Řekni kde a kdy.
V modlitebně, dnes večer.
Tumáte.
Vidím, že jste to dobrodružství přežil.
Promiňte, že jste zas musel čekat.
Nečekám.
-Jak dopadl výlet do lomu? -Dobře.
Viděl jste, co mi vadí.
Povězte mi,
budete před odjezdem chtít ještě něco z mých záznamů?
Povězte mi,
hlásilo se to všechno do Memfidy?
Schválilo se to? Máte to písemně?
Ovšem. Je to v zápise.
Nevadí, když to prověříme?
Ovšemže mi to nevadí.
Ale nechápu, co bylo špatně.
Něčím jsem vás popudil?
Pokud ano, mohu vás nějak potěšit?
Můžete přestat žít si jako král.
Tím nejste.
"...a obydlíš zemi Kanaán."
Kanaán je už obydlený.
Bůh slibuje, že se tam vrátíme.
V řetězech nebo v rakvích?
Jako svobodní lidé
do země oplývající mlékem a medem.
Nemohou aspoň počkat venku? Nejsme nebezpeční.
Počkejte u koní.
Věříš na náhodu?
Jako na cokoliv jiného.
Tohle náhoda není.
Co?
Žes přijel do Pitomu.
Pročs přijel?
Pracovně.
Posa se.
Kdo je tvůj otec?
Vím, že nevíš, jak se jmenoval,
jen že byl vojevůdcem králova vojska.
Matka ti jeho jméno neřekla.
Vidím, že ti to není příjemné.
Tohle tě bude zajímat.
Nebyl vojevůdcem.
Tvá matka,
ta žena, již nazýváš matkou, nemá děti.
Narodil ses jako otrok.
Neodcházej, neodcházej.
Bude to tak pro tebe lepší.
Odcházím.
Když te odejdeš, zase se vrátíš,
protože cítíš, že něco není v pořádku. Odjakživa.
Prosím.
Všichni ven.
Ven.
K roku tvého narození
se váže proroctví, že se zrodí vůdce,
který nás vysvobodí z područí.
A tak vzešel z Memfidy výnos,
aby byl každý prvorozený Hebrejec zabit.
Tví rodiče to nechtěli dopustit.
Jakákoliv naděje, že přežiješ, byla lepší než žádná.
Dali tě tvé sestře.
Ta tě vzala v košíku k řece
a poslala tě po vodě tam, kde věděla,
že se koupá dcera faraona Paramese, Bitja.
Bitja si vzala tebe a tvou sestru Mirjam jako služebnou
a vychovala tě jako vlastního.
Asi tě i milovala,
ale nikdy ti, ani nikomu jinému, neřekla pravdu.
Jsi Hebrejec.
Pravdu?
Pravda je, že to není ani moc dobrý příběh.
A já myslel, že vás považují
za dobré vyprávěče.
Ty, otroku.
Ty!
Čekáte za tu informaci odměnu?
Naší odměnou je, že vám sloužíme.
Kdybyste však měl na mysli
nějaké to uznání navíc,
neodmítli bychom jej.
Tak co třeba tohle?
Co když vás nezabiju?
To by byla dostatečná odměna.
Vy Hebrejci.
Odejděte, prosím.
Prosím.
Jak to probíhalo?
Můžeme to probrat jindy.
Můžeme to probrat te ,
aspoň si oddychnu od té armády zachmuřených doktorů.
Posa se.
Podrobně prohlížíme městské výkazy
a ten člověk je zjevně zloděj.
Je jednou ze skličujících ironií života,
že muži, kteří touží po moci,
jsou nejlépe vybaveni k tomu, ji získat, ale nejméně k tomu, ji vykonávat.
Co je, Mojžíši?
Jsi nemocný.
Tebe trápí něco jiného.
Poznám to.
Ne, nic jiného.
Kéž žiješ,
jsi mlád a kéž tě bohové chrání
v každý okamžik tvého věčného života.
A doleva.
Ne, od tebe doleva.
Ještě, ještě...
Dobře.
Je vysoký.
Pomníky nejsou pomníky
pro nic za nic. Podněcují.
Co podněcují v tomto případě?
V tomto a v každém případě podněcují moc.
Pověz to nahlas.
Přijel místokrál z Pitomu.
Není na rozvrhu.
Než bude, může se vrátit do Pitomu.
Ne, to bychom měli vyřídit.
Uve te ho.
Jestlis přišel žádat nového krále o odpuštění,
nevyjde to.
Uvězněte ho.
Počkejte, prosím.
Smím se alespoň ozvat?
Žádám vás.
Je to ve vašem zájmu.
-Zkrať to. -Zkrátím,
ale jenom pro krále.
Doporučuji,
aby on i další vojevůdci opustili komnatu.
Vážně?
Ty doporučuješ?
Nejsi jeho rádce.
To je pravda. To jste vy.
To je pravda.
Mojžíši.
Všichni až na místokrále
ven.
Hrozné zprávy.
Tumáš.
Takže...
místokrál.
Tys ho nezavřel.
Neposlechl jsi svého vrchního rádce.
Ne, vždyť přišel.
Řekl mi o napadení dvou strážných,
z nichž jeden útok přežil.
A já mu řekl, že mě to nezajímá.
A pak mi vyprávěl neuvěřitelnou historku.
Tvrdil, že ji má z důvěryhodných zdrojů.
Když jsem na něj přitlačil,
přiznal, že šlo o hebrejské špehy.
Ty víš, o čem mluvím.
Ano.
A co k tomu řekneš?
Přijde mi to urážlivé a směšné.
Ano. Ano!
Ty, zrovna ty, a Hebrejec.
A já řekl,
copak něčemu takovému můžu věřit?
Bratránku,
to nemůžeš.
Co když si dovolím tomu nevěřit, Mojžíši?
Co mám dělat?
Bitjo!
Matko.
Ten člověk je zloděj.
Zjistí to můj syn.
Ne ty.
A nahlásí to tvému otci, který by toho zloděje pověsil,
nebýt sám na smrtelné posteli.
Věříš jeho chabým, prospěchářským lžím.
Chci jen vědět, jestli to je pravda.
Neprosil jsem se o tirádu.
Jakékoliv další hovory
by tomu přidávaly na vážnosti,
-a to já nechci. -Odpověz na otázku.
Ano, či ne?
Mluvila jsem s tebou?
Přive te ji...
Hned!
Mirjam!
Poj . Posa se.
Zeptám se tě na něco,
co ti přijde hodně divné.
Chci jen, abys odpověděla po pravdě.
Jak znáš Mojžíše?
Víš, jak znám jeho
i tebe.
Oba jsem vás pomáhala vychovat.
Nejsi tedy jeho sestra?
Ovšemže ne.
A nejsi Hebrejka?
Ne.
Polož ruku na stůl.
Ramsesi...
Nedělej hlouposti!
S tebou se nebavím!
S ní se bavím.
Celou ruku na stůl, Mirjam.
Děkuji.
Ramsesi,
dál už nepokračuj.
Dál už nepokračuj, nebo co?
Dál už nepokračuj.
To myslíš vážně?
Bu dej tu ruku pryč, nebo ho použij hned.
Nebo bys chtěl odpovědět sám?
Budu tedy pokračovat.
Mirjam, znovu se tě zeptám
a pokud znovu odpovíš, že ne,
omlouvám se za to, k čemu dojde.
Jsi jeho sestra?
Ne.
Ano!
Nepotřebuješ mít důvod ho zabít, ale jeden máš.
-Byla to zrada. -Jak to, zrada?
Přiznal, že to věděl.
To nebylo přiznání!
Prostě nechtěl, aby přišla o ruku!
Viděl jsem mu to na očích.
Nevěří tomu.
Já tomu nechci věřit!
Ty ano, protože je to příležitost, jak se ho zbavit,
a tos vždycky chtěla.
Neříkala jsem "do vyhnanství", ale "na smrt".
Ta bude tam, kam ho posílám,
jistě následovat.
Chajane,
dovol, abych promluvil s matkou.
Ano, pane.
Poj , Mirjam.
Málokdo by ochraňoval služebníka, který pro něj nic víc neznamená.
Rozhodně nikdo jiný z této rodiny,
ani já ne.
Neřekla bych to, co chtěl slyšet.
A ona taky ne.
Tak moc tě milujeme.
Vy?
To není pravda.
Je to pravda.
Tohles měl, když jsem tě odnesla k řece.
Ze zřejmých důvodů jsem ti to sundala.
To jsi ty.
Spojení mezi tebou a tvou matkou.
Tvá sestra ti zachránila život.
Te jsi ho zachránil ty jí,
Moše.
Mirjam.
Promiňte, pane.
Mojžíš!
Nemám, co byste mi ukradli.
Kůň mi pošel.
Nepřišli jsme si pro koně, Moše.
Tiranská úžina, Rudé moře
Trochu výš.
Co děláte?
Nezastavujte se. Dělejte.
Dones našim kozám vodu.
Ty.
Počkej, až přijdeš na řadu.
Odežeňte si dobytek od žlabů.
Je zase vaše.
Odkud jsi?
Ze západu.
Kam putuješ?
Na východ.
Cos udělal?
Jak to myslíš?
Spáchals nějaký zločin?
Ve vší úctě,
tvé dcery mě pozvaly na jídlo.
Neříkaly, že půjde o výslech.
Omlouvám se.
Jsem jen zvědavý.
Můžeš se před večeří upravit,
jestli chceš,
a zůstat i přes noc,
než se zase vydáš
tam, kam putuješ.
Děkuji.
Popiš Memfidu někomu,
kdo v ní nikdy nebyl a nebude.
Je...
Nechci říct "civilizovaná",
protože nechci urážet, ale je civilizovaná.
Je tam víc než jen ovce a kozy.
I tady je toho víc.
Vážně? Kde?
Promiň, to bylo neomalené.
To bylo neomalené.
Protože tu žiju, nejsem ještě nevzdělaná.
To je mi jasné.
Něco ti povím.
Tohle je zatím
to nejhezčí místo
odtamtud až sem.
A odjedeš pryč?
Ovšem.
Pro někoho jako já tu nic není.
Kdy?
Dnes?
Zapamatujte si tento okamžik,
protože po těchto slibech
řeknete světu:
"To je můj manžel." "To je má manželka."
Já, Sipora,
Já, Mojžíš,
-tě přijímám, Siporo, -tě přijímám, Mojžíši,
-takovou jaká jsi. -takového jaký jsi.
Budu milovat to, co z tebe znám,
a důvěřovat tomu, co ještě neznám.
S úctou
k tvé bezúhonnosti
a s vírou
v tvou nepomíjející lásku ke mně.
Ve všem, co život přinese,
ti slibuji svou lásku.
Kdo ti přináší radost?
Ty.
Co je v tvém životě nejdůležitější?
Ty.
Kde bys byl raději?
Nikde.
A kdy mě opustíš?
Nikdy.
Pokračuj.
Za devět let
Řekl jsem "jako takovou".
Nechci se bavit o své hrobce jako takové.
Chci se bavit o tom, proč se o ní pořád chceš bavit.
Ve vší úctě,
tu byste měl zadat jako první stavbu po nástupu na trůn.
Umíte si představit, že to bude velký projekt.
Zřejmě stejně jako můj dům.
Je snad s palácem nějaká potíž?
Není dostavěný.
Už to nebude dlouho trvat.
Tos říkal před několika měsíci. Zatím tu žiju jako
beduín.
Dostav to.
Rychleji!
Nebo mám někoho zabít?
Myslím, že jste se vyjádřil jasně.
Dobrá trefa, otče.
Miř o trochu výš.
Skoro.
Byls někdy na vrcholku?
Ne.
Chtěl bys tam?
Matka říká, že je to zakázané.
Kým?
Naším Bohem.
Náš Bůh
nám zakazuje vystupovat na hory?
Ne na každou horu.
Jen na tuhle.
Je to Boží hora.
Mateš ho.
To nechci.
Je dobré, aby náš syn vyrůstal a v nic nevěřil?
Je špatné vyrůstat a věřit v sebe?
-Je to moje víra. -Já vím.
-A jeho taky. -To chápu.
Rozhodnout se může, až bude starší.
-Ano. -Stejně jako ty.
Už te je dost po mně.
Moše.
Pomoz mi!
Mám asi zlomenou nohu.
Nejen to.
Cos to říkal?
Kdo jsi?
Kdo jsi ty?
Jsem pastýř.
Já myslel, žes byl vojevůdcem.
Potřebuji vojevůdce.
Proč?
Do boje.
K čemu jinému?
Do boje s kým?
Za co?
Myslím, že to víš.
Myslím, že by ses měl jet podívat, co se te děje tvým lidem.
Nebude mít klid, dokud to neuděláš.
Nebo to nejsou lidé,
podle tebe?
Kdo jsi?
Já jsem.
Uhodil ses do hlavy.
Všechno, cos viděl,
nebo si myslíš, žes pak viděl,
toho bylo následkem.
Ta bouře...
Ta bouře začala dřív, než jsem se uhodil do hlavy.
-Nebyla to bouře. -Dobrá, dobrá...
Ta bouře byla ohromná.
Bylo to něco jiného.
-Ten chlapec byl jen ve tvé hlavě. -Jak to víš?
Jak to víš?
Protože Bůh není chlapec!
A jak tedy vypadá?
Popiš ho. Popiš ho někomu, jako jsem já.
Víš, jak mluvíš?
Ano. Mluvím zmateně.
Ano.
-Potřebuješ si víc odpočinout. -Ano, ano.
Musím ti něco říct.
Neřekl jsem ti celou pravdu.
O čem?
O tom, co jsem zač.
O tom, co jsem udělal a kým jsem byl.
A co cítím.
-Co cítíš ke mně? -Ne.
Ne, to jsem řekl po pravdě.
Odpočiň si.
-Odpočiň si. -Neodcházej.
Ne. Ne.
Moše.
Geršome?
Co děláš tady venku?
Nic.
Nemůžu spát.
Máš o mě starost?
Ano.
Neměj.
Budu zas v pořádku.
Co je to?
Jak to vypadá?
Poj dovnitř.
Poj dovnitř!
Co s tím vším chceš dělat?
Zajistit si, abych tě zase viděl.
Odlož to, a můžeš mě vidět napořád.
Co to znamená?
To byl někdo, koho jsem znával.
Není to napořád.
Zase se uvidíme.
Věříš mi?
Dobře děláš.
Nikdy neříkej to, co chtějí lidé slyšet.
Ale ano,
já se s tebou zas uvidím.
Pohlídáš mi ji?
Geršome.
Geršome, podívej se na mě, prosím.
Co za boha člověku řekne,
aby opustil svou rodinu?
Jestli to chápeš ty, pochopím to i já.
Nechápu to.
Proto ti nemůžu odpovědět.
Jestli víra znamená tohle, obětuji tu svou,
abych si tě udržela.
Nedotýkej se mě.
Jdi.
Jdi!
Otče, nepřebývá vám trochu mléka?
Ano.
Odkud přicházíte?
Přicházím od moře.
Je to úzká a nebezpečná stezka.
Děkuji, otče.
Jozue. Na tebe si pamatuji.
Pořád necítíš bolest?
Dohlédni na koně.
-Děkuji. -Vítej zpátky, bratře.
Áron,
tvůj bratr.
Itamare.
Itamare, to je
tvůj proslulý strýc Mojžíš.
Kdysi byl egyptským princem.
Jsem v pořádku.
Všichni jsou v pořádku.
Ty tak dobře spíš, synáčku,
protože víš, že jsi milován.
Já nikdy tak dobře nespal.
Prý tě te mám oslovovat
Ramsesi Veliký.
Mojžíši,
ty žiješ.
-To jsem rád, že žiješ. -Skutečně?
Proto jsi na mě poslal jen dva vrahy?
Má matka.
-Nesváděj to na ni. -Ano, chtěla, abys umřel.
Kdo myslíš, že ukryl tvůj meč tam, kdes ho našel?
Mojžíši.
Nepřišel jsem,
abych tě připravil o trůn.
Nejde o to proroctví, které tě tak znepokojuje.
Jde o něco jiného.
Dozvěděl jsem se,
že se to tady
značně zhoršilo.
Je tu lépe než kdy jindy, Mojžíši.
Ne.
-Máme tu pořádek. -Pořádek?
Otroci...
jejich mrtvoly spalují ve dne v noci.
Viděl jsem to na vlastní oči.
Tomu říkáš pořádek?
Jsou to otroci.
-Ne, nejsou. -Co bys chtěl?
Jsou Egypťané, ať se s nimi jedná jako s Egypťany.
Měli by mít stejná práva,
měli by za svou práci být placeni,
nebo je musíš propustit.
Nejsou Egypťané.
Jsou to otroci, Mojžíši. Co bys ještě nechtěl?
Nevěděli by, co dělat,
kdyby se o sebe zčistajasna museli starat sami, jako zvířata.
Nemluv o nich jako o zvířatech!
Poslyš, to, co po mně chceš,
je z hlediska hospodářství
přinejmenším problematické.
Nečekal jsem, že uslyším prosté ano.
Nechci ale slyšet prosté ne.
To mi tedy odpovídáš? Že ne?
Neříkám ne.
Říkám, že to chce čas.
Čas.
Nasloucháš Hebrejcům.
Nenaslouchám Hebrejcům.
S kým mluvíš?
S Bohem.
Se kterým bohem?
Přece nebudete ten jeho návrh zvažovat.
Je to návrh?
Když ti někdo drží nůž pod krkem, ministře?
-Je? -Řekl jsem to špatně.
Je to požadavek.
Pomátl se.
Našel boha. Svého boha.
Žádného z našich,
a proto bych chtěl, aby Mojžíš...
aby byl Mojžíš mrtvý.
Rozuměli jste?
Ano.
Tak jděte.
A...
jeho rodina taky.
Mojžíš.
Kde je Mojžíš?
Mojžíš? Kde je Mojžíš?
Mojžíš,
jeho rodina.
Kde jsou?
To není Mojžíš.
To není jeho rodina.
To je muž,
jeho manželka
a jeho dítě,
kteří, když jim položili prostou otázku: "Kde je?",
odpověděli: "Nevíme."
Odneste si ten pohled večer s sebou domů
a hovořte o tom, proč byste ho chránili,
když víte, že zítra touto dobou
bude další rodina tam,
kde je te tahle.
A další den zase další.
A den nato zas.
Třeba i vaše?
Jdi.
Chci se přidat k boji.
Tam.
Jozue, využij koleno.
To je dobré.
Obě oči otevřené!
Vložit! Natáhnout!
Pustit!
Předstupte.
Vložit. Natáhnout.
Pustit!
Natáhnout!
Pustit!
Natáhnout!
Pustit!
Znovu!
Jsou dva druhy válčení.
Každý z nich určují počty.
S větším počtem
útočíte na nepřítele čelně!
Zasáhnete ho do srdce!
S menším počtem útočíte z boku.
Odříznete krev,
která pohání srdce.
Zásobování armády.
Ne!
Zásobování lidu.
Jeho jídlo,
jeho majetek,
jeho pohodlí.
Čeho se tím dosáhne?
Všeho.
Pouze egyptský lid
ho přiměje, aby přistoupil na naše požadavky
ohledně propuštění. Musíme je přimět,
aby ho donutili říct ano!
Ano?
Ano!
Ano?
Ano!
Na můj povel!
Připraveni.
Nic neuděláš?
To jsem neřekl.
Kdes byl?
Sledoval jsem, jaks neuspěl.
Vyčerpání nepřítele chce čas.
Tímhle tempem budeš potřebovat roky,
generaci.
Jsem odhodlán tak dlouho bojovat.
Já ne.
Myslel jsem, že děláme pokroky.
Najednou jsi netrpělivý.
Po 400 letech otroctví.
Jsem snad jediný, kdo tu sedí, a dosud nic s tím neudělal?
Vážně se
ve válčení celkem vyznám.
Když mi ale nebudeš naslouchat,
pročs mě tedy odváděl
od rodiny?
Já ne.
To ty.
Nepotřebuješ mě.
Možná ne.
Tak co mám dělat? Nic?
Prozatím
se můžeš dívat.
Mocná bohyně Kebhuto, poníženě tě žádám,
abys očistila vody naší životadárné řeky.
Jak dlouho to bude trvat?
Nedlouho.
Ale déle než tohle.
Ramsesi! Ramsesi!
Ano?
Přestaň!
Dělej něco!
Jsou to jen žáby.
Odejděte, odejděte.
Nečistá.
Ne, ne, ne. Nepít.
Nečistá.
V Nilu je, jak víme, jistý podíl jílu.
Letos je ho víc než obvykle,
unáší ho proud, usazuje se v řečišti
a krokodýli jej svým divokým rejděním víří.
To rejdění nejenže vodě
výrazně změnilo barvu, ono ji i zkazilo,
takže vyhynuly ryby.
Ale žáby, jak víme,
mohou vyjít i na souš, když je třeba.
A to udělaly.
Přesto ale žáby vodu potřebují
a když ji nemohou najít v městských ulicích,
co udělají?
Pochcípají?
Pochcípají!
A pak shnijí.
A pak přiletí komáři a objeví se červi a mouchy.
A pak...
A pak co?
Pochcípají mouchy.
Mluv nahlas.
Je to hebrejsky.
Hebrejsky?
Přečti to.
"Tyto pohromy
jsou dílem Božím
a ještě neskončily. Přijdou horší.
Potřebujeme najít dohodu
v zájmu obou stran."
Takže Boží dílo.
Tady máte dohodu.
Pracovní kvóty se zdvojnásobí
a nedostanete slámu
na výrobu cihel.
Třeba vám ji
poskytne váš bůh.
Zpočátku to na mě dělalo dojem.
Ale te už ne.
Tohle se dotýká všech.
Koho že trestáš?
Co mu je?
Je nemocný.
Co je to?
-Tos udělal ty? -Já ne.
-Takže ty? -Ne, ne!
Co se mu stalo?
V medicíně jsme učinili velký pokrok.
Zůstává nicméně pár nemocí, kterým úplně nerozumíme.
Nevyhýbají se ani zvířatům
a existuje domněnka,
že tyto choroby mohou přenášet ti nejmenší tvorové.
Například...
Moucha.
Byla jsi te někdy u řeky?
Znovu jsem žádala Kebhut
a šest dalších bohů.
To je všechno?
Skončil jsi?
Skončil.
Chceš svou nepřítomností něco sdělit?
Má mě to ponížit?
Protože mě to neponíží!
Podle prvních hlášení
jsme přišli o více než deset milionů loktů čtverečných úrody.
Proviantní důstojník navrhl, abychom část zásob
vrátili do civilní sýpky.
Jako projev milosrdenství.
Váš lid hladoví.
Navrhuješ snad, abych taky hladověl?
Ne.
Lidé mají dostatek vody.
Přečkají to.
Zamířit!
Pustit!
Zamířit!
Pustit!
To jsi ty?
Mojžíši?
Bratře?
Přišel jsi vyjednávat?
Protože já jsem připraven
a mám pro tebe nabídku.
Jestli se ještě něco stane,
uvrhnu na vás pohromu sám.
Každé hebrejské dítě,
které ještě nechodí,
už nikdy chodit nebude.
Protože je utopím v Nilu.
Jako se to mělo stát tobě.
Říkáš, že tys tohle všechno nezpůsobil?
Že to byl váš bůh?
Já jsem bůh! Já jsem bůh!
Uvidíme, kdo je v zabíjení zdatnější.
Ty.
Tenhle bůh.
Nebo já.
Je hezké, žes přišel.
Dal ti, o cos žádal?
Ještě ne. Ale jeho lidé se obracejí proti němu.
-A jeho armáda? -To přijde.
Nesouhlasím.
Musí dojít k něčemu horšímu.
Nesouhlasím.
-Cokoliv víc by bylo... -By bylo co?
Cos chtěl říct?
Kruté? Nelidské?
Není snadné vidět ty,
s nimiž jsem vyrůstal, jak tolik trpí.
A co ti, se kterými jsi nevyrůstal?
Jaks myslel na ně?
Stále je nepovažuješ za svoje, vi ?
Dokud má Ramses za sebou armádu,
nic se nezmění.
Všechno navíc je jen pomsta!
Pomsta? Po 400 letech krutého útisku?
Ti faraonové, kteří se považují za žijící bohy, jsou jen z masa a krve.
Chci je vidět na kolenou, jak žadoní, aby to přestalo!
Už mě nebaví mluvit s poslem!
Vojevůdce!
Slyšel jsem Ramsesovu poslední pohrůžku.
Takže ti povím, k čemu te dojde.
Ne. Ne.
To nemůžeš.
S tím nechci mít nic společného!
Stát!
-Zadržte! -Mojžíši?
Nechte ho.
-Chajane. -Mojžíši.
Mohl jsem tě nechat zabít.
To asi ne.
Leda bys to udělal sám.
Tví vlastní vojáci mě pustili dovnitř.
Už nebudu vyjednávat.
Kvůli tomu tu nejsem.
Přišel jsem ti říct, že přijde něco,
s čím nemohu nic dělat.
Něco, co se dotkne tisíců
a tisíců občanů.
A dotkne se to i tebe osobně, pokud nepřistoupíš na to, oč jsem žádal,
a nevyhlásíš to veřejně
ještě před západem slunce.
Ramsesi,
neotáčej se ke mně zády!
Tohle nemá s námi dvěma nic společného.
Tady jde o mnohem víc.
Jde o přežití Egypta. Chápeš to?
Do západu slunce.
Potom už bude pozdě.
Co bude pozdě?
Ochraňuj svoje dítě.
Dnes v noci ochraňuj své dítě.
Moje dítě?
To je výhrůžka?
Je to výhrůžka? Mojžíši!
Mojžíši!
Řekněte všem,
ať zabijí beránka
a označí dnes večer
své dveře na veřejích
jeho krví.
Proč?
Škoda těch beránků, jestli se mýlím.
Jestli mám pravdu,
budeme jim navěky blahořečit.
Benu? Benu?
Ne!
Ramsesi?
Ramsesi.
Ne!
Zachariáši?
Zakleknout!
Jdi pryč!
Vrahu!
Vrahu dětí!
V noci jim umřely děti.
Stejně jako mně.
To je tvůj bůh?
Vrah dětí?
Jací fanatici uctívají takového boha?
Žádné z hebrejských dětí v noci neumřelo.
Jdi
pryč.
Jdi.
Jděte všichni!
Jděte!
Jděte do Kanaánu, jestli chcete.
Zpátky do své vysněné vlasti.
Ale jděte!
Jak přikazuješ.
Touto cestou jsem jel.
Odtud se vypravíme na jih k Rudému moři.
Úžina je tady. Při odlivu jde přejít pěšky.
Víš, proč tak dobře spíš, synku?
Protože víš, že jsi milován.
Při vší úctě,
jestli máme zajmout 400 000 otroků,
budeme asi potřebovat víc než tři oddíly.
Nikoho zajímat nebudeme.
Kupředu!
Měli bychom si odpočinout.
Ne.
Dokud nepřekročíme moře, nebudeme v bezpečí.
Moše!
Ramses,
čtyři tisíce mužů,
tisícovka vozů.
Jak daleko za námi?
Čtyři dny.
I méně, pokud nenechají koně odpočívat.
Ramsesi!
Musíme nechat odpočinout koně
i mužstvo!
Úžina je tímhle směrem.
Nejdelší, nejschůdnější cesta
vede po západním pobřeží.
Nebo se dá jít přes hory.
Přes hory?
Proč? Proč se nevydáme tou cestou?
Můžeme, ale Ramses taky.
Horské průsmyky jsou nebezpečné,
ale jsou taky příliš úzké pro Ramsesovy vozy.
Nebude moct jet za námi. Tím získáme potřebný čas.
Co ti říká Bůh?
Do hor.
Zvládneme to?
Kupředu!
Kudy dál?
Zůstaň tu.
Potřebujeme Tvou pomoc.
Nevím, kde jsem.
Nepomůžeš mi?
Nepomůžeš jim.
Tudy!
Jdeme!
Tudy!
Určitě?
Naprosto určitě.
Víš jistě, že je dokážeme přejet s naší výbavou,
s našimi vozy?
Oni si to o svých nemysleli.
Jak by to mohli vědět?
Nikdy tu nebyli.
Mojžíš možná ano.
Je příliv, nebo odliv?
To je jedno.
To není ta úžina, že ne?
Ne.
Víš vůbec, kde jsme?
Ano!
Jsme na místě, kde máme před sebou moře
a za sebou armádu!
Tak co te ?
Armáda nearmáda,
musíme si odpočinout.
Všechny jsem je vedl špatně.
Opustil jsem svou rodinu.
Zklamal jsem Tě.
Nejsem takový, jak jsem si myslel.
Co to je?
Proud.
Je silný.
Tady musíme přejít.
Musíme přejít hned!
Tady přejdeme.
Tady přejdeme!
Připravte se!
Tady přejdeme!
Jdi jim to říct! Jdi!
Tvoje rozkazy
jsou jak rány egyptským bičem.
Už nejsme otroci.
Ale svobodní ještě nejste.
Přestali jste myslet
na Kanaán,
na zemi svých předků.
Poctili jste mě
svou důvěrou.
Nyní vás já poctím svou vírou.
Poj te za mnou, a budete svobodní!
Zůstaňte, a zahynete.
Nebojte se!
Bůh je s námi!
Jděte! Připravte se!
Jděte!
Bůh je s námi!
Sdělte to dál! Tady přejdeme!
Co nejrychleji si posbírejte věci
a utvořte skupiny!
Rychle!
Poj te!
Opatrně!
Doprava, doprava! Těsně!
Postupujte dál!
Není se čeho bát!
Nebojte se! Budete v bezpečí!
Držte se vpravo! Držte se vpravo!
Ramsesi!
Stát!
Stát! Stát!
Je .
Je te dál!
Je te dál! Vpřed!
Tam.
Jozue!
Árone!
Běžte!
Všichni běžte!
Dělejte!
Běžte k pobřeží!
Moše.
Musíme odsud!
Ramsesi!
Je !
Ramsesi, stát!
Všichni! Otočit!
Otočit!
Chajane!
Odje te.
Bratře...
Hned odje te! Je to rozkaz!
Poje ! Zpátky se nedostaneš!
Rychleji!
Jsem tu jen já.
Posa se.
Má rodina
je nedaleko odsud.
Tvá rodina?
Tamta má rodina. Manželka, syn.
Říkal jsem si,
že je třeba přesvědčím...
Že je přesvědčím, aby šli s námi, ale možná...
Asi to není rozumné.
Ovšemže by měli jít s námi.
Čeká nás dlouhá cesta.
Může se toho stát hodně.
A pak
tam dojdeme, jestli tam dojdeme.
Myslíš, že nás v Kanaánu nenechají se usadit?
Budou nás mít za vetřelce.
Nebudou mít na vybranou. Jsme stejně velcí jako jiné kmeny.
Jsme stejně velcí jako národ, a to mě tíží ještě víc.
Proč?
Tolik lidí?
Musíš se ptát?
Ale všichni máme stejný cíl.
Te ano.
Co ale, až už nebudeme utíkat?
Ramses
Veliký.
Děkuji.
Geršome.
Udělalas, cos říkala?
Co jsem říkala?
Že obětuješ svou víru,
aby sis mě udržela.
Ne.
To je dobře.
Te ji asi budeš potřebovat víc než jindy.
Kdo je to?
To je můj lid.
Kdo ti přináší radost?
Ty.
Co je v tvém životě nejdůležitější?
Ty.
Kdy tě opustím?
Nikdy.
Smím pokračovat?
Pokračuj.
Co tomu říkáš?
Nedělal bych to,
kdybych nesouhlasil.
To je pravda.
To jsem si všiml.
Ne vždy se mnou souhlasíš.
Ty se mnou taky ne, jak jsem si všiml.
Ale přesto tu jsme a mluvíme spolu.
Ale už ne nadlouho.
Vůdce může ochabnout,
ale kámen
vydrží.
Tyto zákony je povedou místo tebe.
Pokud nesouhlasíš,
měl bys to kladivo odložit.
MÉMU BRATRU TONYMU SCOTTOVI
Překlad: Petr Zenkl Odborná spolupráce: Jiří Janák