Монреаль, 2011 рік
Це історія про чоловіка, який мав усі причини бути щасливим
і ясний розум, аби це усвідомлювати.
Наближаючись до сорокаріччя,
Антуан Ґодан почувався як ніколи добре.
Браво! О-о-о!
- Все гаразд? - Так!
У чудовому здоров'ї.
Лимонад!
Без фінансових турбот.
Кляті білки!
Батьки ще живі.
Батько двох чарівних дівчаток.
Шалено закоханий у жінку свого життя.
Антуан просто випромінював щастя.
КАФЕ ДЕ ФЛОР
Тлумачення снів
Наші минулі життя
Нумо, ходімо.
Париж, 1969 рік
Тсс! Не треба шуміти.
На небеса?
Ні!
На небеса?
Ходімо, нумо!
Ходімо!
Велика риба...
І коліна.
5, 6, 7,
8, 9, 10...
На 4?
40!
А це історія про хлопчика,
який не має жодної причини бути щасливим
і ясного розуму, аби це усвідомлювати.
І поворот ліворуч.
На щастя,
він має Жаклін.
Па-па, моє вовченятко. Мамі час на роботу.
Па-па, мамо. Я тебе люблю.
Я тебе люблю.
Що сталося?
Ти мене не переконаєш.
Але ми не місіонери!
Нащо ми шепочемо, га?
Ніби він розуміє...
Він лише немовля. І до того ж...
Кажи.
Послухай, є люди, навчені доглядати таких дітей.
Такі діти теж мають батьків.
Його син народився обділений життям, а він
замість того, щоб дбати про нього,
хоче його позбутися.
Ти мені огидний.
Не думала, що ти з таких чоловіків.
Я його мати, я його не покину.
Якщо тебе це не влаштовує, ти знаєш, що робити.
Середня тривалість життя - 25 років.
Йдіть до біса!
Того дня,
тієї самої миті,
Жаклін знайшла сенс життя.
Її малюк Лоран доживе до глибокої старості.
Якого біса я тут роблю?
Тату, дивись!
- Вона купила хом'ячка. - Ого!
Він смердючий, але кмітливий.
Я люблю різати звук.
Це надає більшого динамізму подальшому.
Знаєш, що я помітив,
перебираючи свої старі фото
під час переїзду?
На кожному другому, присягаюся,
"Королівський гвардієць".
Це такий джин.
Ми випадково "зустрілися" минулого тижня в Лондоні.
Він спитав, як поживає батько.
Ця пісня добре на мене впливає.
Ти думаєш: "Пішло воно все!" -
і заспокоюєшся душею.
І на кожній другій світлині...
...вона.
СЛУХАТИ ЛИШЕ В НАВУШНИКАХ!!!
Доволі рідко буває,
щоби дівчина кайфувала від музики так само, як хлопець.
Знала назви пісень,
назви гуртів, перелік треків.
Зналася на році, джазі, багато на чому!
Того дня, тієї самої миті,
Антуан і Кароль захотіли кохати одне одного вічно.
Я кохаю його!
На небесах...
Я побачу її одного дня...
Сиди тут.
На небесах, на небесах, на небесах...
4 роки грудного вигодовування...
Щоб зміцнити імунну систему.
Три роки щоденного приймання вітамінів A,
B, C, D, E...
Щоб стимулювати розвиток органів руху.
Що я тобі казала?
Діти, візьміть свої скальпелі.
Перо втратив.
Ти остаточно доведеш його всіма цими гуртками.
Він вчиться, копіюючи інших.
Ти ще не зрозумів, балда?!
Спробуймо вимовити звук Ш.
Губи трохи витягнуті вперед.
Зуби злегка розкриті.
Язик торкається піднебіння.
Лоша... Шарля...
Шарль має лоша?
Його однокласника звати Шарлем.
Шарль не має лоша, любий. Він каже про інше лоша.
Я хотіла сказати: про іншого Шарля. Вибачте.
Це янголятко, що зійшло з небес, як вважала Жаклін,
зможе спростувати статистику
щодо тривалості життя людей з додатковою хромосомою.
Достатньо, йди.
Монік, заміни Жаклін.
Матусю!
От де моє вовченятко, матусин улюбленець!
Скільки разів тобі казати: стався дбайливіше до одягу.
- До побачення. - До побачення.
Привіт, Шарлю. Я мама Лорана.
- Ти мене впізнаєш? - О, так, мадам.
Бачиш, яка я мила? Як я гарно посміхаюся?
Якщо ти ще раз вдариш мого сина,
то я більше не посміхатимуся і не буду більше милою.
Бувай, мій прекрасний Шарлю. Вдалого тобі дня.
Ходімо.
Ви ж це не серйозно?
То що?
Я казала тобі, як ти мені подобаєшся?
Я не хочу займатися боксом, мамо.
Так, звісно, вовченятко. Але ти маєш навчитися захищати себе.
До того ж я впевнена, у тебе чудово вийде.
У тебе все чудово виходить.
Все, чого ти торкаєшся, перетворюється на золото.
Не переймайся...
Тобі ніколи не доведеться битися.
Мама навчить тебе застосовувати слова, а не кулаки.
Мудак!
Я тобі яйця відірву!
Я тобі очі виколю, мерзотнику!
Я тобі очі виколю,
...мерзотнику!
І запхну твої ноги тобі у дупу!
Я пишаюся тобою, вовченя!
Не посміхайся.
Ходімо додому.
Не посміхайся. Я тобою пишаюся.
До небес! До небес!
Що ви робите? Дощ!
До небес!
Поклади на місце, злодюжко. Я тебе навчу.
Я хочу одну, мамо.
Ні, йди сідай.
Що він сказав?
То-бі бре-де лу-гом
слі-дом за ко-зою.
Ва-ле-рі бре-де лу-гом
слі-дом...
слі-дом за та-том.
Хто це?
Це твій тато.
- Дай мамі поспати, вовченятко. - Мамо, "Кафе".
"Кафе", мамо!
Ах, не нервуй мене зрання. Відчепися.
Мама вже показувала тобі, як він вмикається.
Ні, ходімо!
Ходімо, моя жіночка, кохання мого серця.
Ти мені снишся?
Або ти прекрасний негідник.
Хай там як, а жінкам не встояти.
Ти переміг.
Тепер тобі не втекти!
Що я тобі казала?
Ніколи не буди чудовисько,
яке вибирається з печери, щоб поласувати дітлахами!
Тепер тобі не втекти!
- "Кафе"? - Так.
Воно тут, на місці. Ходи. Ніби сам не знаєш.
Вмикаємо. Ставимо звукознімач.
Перша зона.
33 обороти? Є. Голосність? Є.
"Кафе"? Прошу, месьє.
МУЗИКА, ЩОБ ПАМ'ЯТАТИ ЇЇ
Вранці, вдень і вночі,
7 днів на тиждень,
365 днів на рік
Жаклін чіплялася за свою мрію.
Цей гімн став символом.
Символом містичної любові, як вона думала.
Більшої за людство.
Сильнішої за життя.
Мамо?
Упс.
Вибачте.
Гарного тижня, люба.
Гарного тижня, тату.
Моя красуне.
Люблю тебе.
Бувай, Кароль!
Знову сновидиш?
Бувай! Гарного тижня!
Тобі теж.
Гей, красеню!
Привіт!
Як ся маєш?
Так, давно не бачилися.
- Ти у формі. - Стараюся.
- І тобі вдається. - А ти?
- Як і раніше, джетсеттериш? - Не скаржуся.
Життя чудове, життя чудове.
Скоро граєш у Монреалі?
Так, матиму...
матиму невеличкий виступ у "Пікніку" за два тижні.
Приходь. Обидві приходьте.
- Добре. - Чудово, до зустрічі.
Гівнюк.
Дурепа.
Він схуд, як гадаєш?
У нього рецидив?
Його бімбо його ще не кинула?
Це питання часу.
Не починай зранку.
Це станеться, от побачиш.
І коли він лишиться самотнім і дійде до краю,
сподіваюся, до того часу ти порозумнішаєш
і вчиниш так, як будь-яка розумна жінка
вже давно вчинила б на твоєму місці:
засудиш цього гада.
Покидьок.
По-моєму, це ненормально.
Після двох років
мені просто хочеться плакати
щоразу, коли я чую її улюблені пісні.
Моя старша, гівнючка мала...
навмисно це робить,
сипле мені сіль на рану.
Вмикає пісні, які нагадують мені про її матір.
Перші діти завжди хочуть, щоб батьки возз'єдналися.
Не лише перші.
З другого боку, є ж у нашому житті такі пісні,
від яких нам хочеться діяти?
Жити?
Кохатися?
Що ж, надійшли мені плейлист.
- Можна її потримати? - Так, звісно, потримай.
Двома роками раніше
Хто це?
Ти про мелодію чи про дівчину?
І якби це був шедевр.
Ні.
Звичайна приємна музичка,
майже банальна,
але вона змушує тебе спинитися,
озирнутися довкола,
зловити мить.
Музика, що змушує дивитися на життя так, як це мало би бути завжди.
Дивовижно.
Розумієш?
Навіть зовсім незнайомі люди
всі посміхалися мені,
ніби розуміючи мою радість.
Вони бачили світ моїми очима,
...завдяки музиці.
Вони посміхалися тобі у відповідь.
Хай мені грець.
Я не посміхався їм.
Тобто, посміхався, роздумуючи про свої почуття,
про відчуття,
які музика привнесла в моє життя.
П'яна маячня, еге ж?
Вибач, друже. Стара звичка.
Тату?
Йо, мала!
Надін запросила мене на ніч. Можна?
Ти питала маму?
Вона сказала спитати тебе.
Відтягніться, дітки!
Ти намагався знову її побачити?
Ні.
Розлучення не входило в плани нашої пари.
Гей, що ти робиш?
- Ставлю іншу пісню. - Так!
Ми вже два місяці це терпимо.
Електро, чилаут, лаунж...
Скільки ти маєш цих версій?
Татові не може подобатися пісня?
Може, але не треба нею всіх діставати.
Чудово, все ж таки краще за це...
Трійця божевільних, га!
Вам треба до психлікарні!
Кумедно.
Хай яким я почуваюся щасливим,
мене все одно не полишає відчуття, що я все зіпсував.
Зіпсував своє життя.
Життя моєї родини.
Ніби я не заслуговую на життя.
Не турбуйся.
Я ніколи цього не зроблю.
Я б ніколи не вчинив так з моїми дівчатками.
Але... оскільки я часто літаю літаками...
Не мені вирішувати, якщо якоїсь миті...
Пуф!
Ми зупинилися тут.
Клята втрата часу! Дідько!
Гаразд. Час купатися.
Це смішно.
Це майже як моя колишня, що намагалася мене контролювати.
Коли вона боялася, що я зірвуся,
то дзвонила моїй матері,
аби тонко натякнути їй,
що я недобре почуваюся.
Наступного дня мама дзвонила мені...
Привіт, любий.
і вдавала, ніби батько погано почувається.
Добраніч, люба.
З тим, щоб наступного дня...
Привіт, тату.
я дзвонив йому і просив поїхати зі мною на зібрання. Привіт, тату.
я дзвонив йому і просив поїхати зі мною на зібрання.
Як ти? Не потурбував?
У тебе все гаразд?
Мати знала, що батько не зміг би мені відмовити.
Що сталося?
А моя колишня знала, що я не зміг би відмовити матері.
Дві хитрунки!
Отак ми знову опинялися на зібранні,
бо батько думав, що це потрібно мені, а я - що йому.
Ненавиджу зібрання анонімних алкоголіків.
Бісить їхнє лицемірство, їхнє ханжество,
їхні нескінченні обіймання.
"Анонімні алкоголіки" - це спільнота чоловіків і жінок,
які діляться одне з одним своїм досвідом, силою та надією,
щоб вирішити свою спільну проблему
та допомогти іншим одужати від алкоголізму.
Єдиною вимогою для членства
є бажання кинути пити.
Членство в "АА" не передбачає вступних або обов'язкових внесків.
Ми утримуємося коштом власних добровільних пожертв.
"АА" не пов'язане з жодною сектою, конфесією, політ.партією,
організацією чи установою. Наша головна мета -
залишатися тверезими та допомагати іншим алкоголікам досягти тверезості.
Що?
Рушай.
Як тебе звати?
Веро. А тебе?
Лоран.
Месьє і мадам Де Шене.
- Здрастуйте. - Здрастуйте.
Гарнюні.
Па-па, мам!
Люблю тебе!
- Бувай, люба. - Не пізніше.
Бувайте, дівчатка!
Бувай, тату.
Він приємно пахне.
Ми з твоїм татом повінчані небесами, доню.
Не хвилюйся.
Ти віриш у спорідненість душ?
У споріднені душі?
Не знаю.
Мені подобається.
Подобається ідея.
Що десь є хтось, створений для тебе.
Навіки.
Таке почуття я відчув, коли зустрів свою першу дружину, матір моїх дітей.
Можливо, не таке сильне, як цього разу, але все одно...
Оглядаючись назад, я почуваюся невдахою.
Взагалі,
...ця ідея втрачає свою силу,
свій сенс.
Якщо існують споріднені душі,
...то це не припускає смерті, так?
Не можна зустріти її двічі за життя.
Романтично.
Мабуть.
Що змусило тебе піти від однієї спорідненої душі до іншої?
Ти говориш просто як мій батько.
Мандрувати корисно не лише молодим, а й подружнім парам.
Ваша бабуся і я...
Наша історія на цих світлинах...
Вам і не уявити.
А ми й не хочемо уявляти.
Гей, прошу поввічливіше!
Роком раніше
Анжелін!
Зроби тихіше музику, будь ласка.
Перепрошую.
- Ти куди? - Зараз повернуся.
- Ге? - Твоє благословення.
Ми просимо Господа Бога благословити нас.
Благословити прийдешній новий рік.
Чи все те, що від нього лишилося.
Тому що... у мої часи
благословення промовляли 1-го січня,
а не місяцем пізніше.
Хай він принесе нам...
здоров'я,
щастя
і любов.
В ім'я Отця і Сина, і Святого Духа.
Амінь.
Щасливого Нового року!
Коротко і ясно цього року, дідусю! Ми любимо твоє бурмотіння.
Хочеш отримати "на горіхи"?
Щасливого Нового року!
Ласкаво просимо. Ласкаво просимо додому.
Дякую дуже.
Щасливого Нового року.
Щасливого Нового року, коханий!
Ходімо, ходімо, ходімо! Любий...
Чудово, танцюймо всі. Танцюймо!
З Новим роком, моя красуне.
Щасливого Нового року, носатику.
Тобі теж, зубастику.
- Ви це робите щороку? - Угу.
Хоча ніхто з присутніх не ходить до церкви й не вірить в Бога.
По-моєму, це мило.
По-твоєму - все мило.
Це тому,
що я щаслива...
Як ніколи не була.
Хотів би я знати, чому.
Здається, на нас дивляться.
Хай заздрять нашому щастю.
Подобається їм це чи ні.
Знаєш, що мені в тобі подобається?
Умиротворіння.
Душевний спокій, якого я так шукала.
Мені більше не треба шукати.
Нарешті я знайшла того, хто відчуває кохання так само, як я.
Хто хоче вірити в нього так само, як я.
Підбадьорливо, еге ж?
Ми з тобою обоє...
...такі романтики,
такі зворушливі. Цілковито.
Я слухаю тебе, і в мене майже ерекція.
Знаєш що?
Щось мені підказує, що
навіть без ерекції... Бо...
...нас це теж зачепить... За кілька років наше бажання
буде не таким частим, не таким сильним...
Надіюсь, мала, бо ти мене вичерпуєш.
Я не протягну довго в такому ритмі.
Так, навіть без бажання...
З лібідо чи без...
З твоїм кавовим диханням, з твоєю звичкою все ламати,
з твоїм волоссям у зливі ванни...
Я тебе обрав, мала.
Ти моя остання і єдина.
Мені більше ніхто не потрібен.
Вийдеш за мене?
Я хочу обвінчатися з тобою. Кохати тебе все життя.
Я не планував освідчитися тобі цим вечором, тут.
Якщо хочеш, ми нікому не скажемо.
Маленьке, затишне весілля, лише для нас двох.
Ані церкви, ані церемоній.
Чи велике гучне, якщо хочеш, не знаю.
Нашими днями це не так важливо.
- Але для мене це важливо. - Перестань.
Замовкни, гаразд?..
Це означає - так?
Так!
Чому я не зустріла тебе раніше?
Не хочеш зайти на останній бокал? Точно?
Бракує цього?
Бракує.
Можу лишити тобі цих двох.
Люблю тебе, дурненька!
Я тебе теж!
Па-па, мамо!
Ти йдеш у справах чи ні?
Люблю тебе!
Йди чавкай деінде.
Якщо це такий спосіб довести тебе,
могла б ввімкнути більше рок-н-ролу.
Вона видається милою дівчиною. Як гадаєш?
Хто?
Роуз.
Здається, вона могла б стати добрим другом.
Не піддавайся.
Продовжуй її ненавидіти, вона цього заслужила.
Не починай.
Я вперше назвала її на ім'я.
Воно їй пасує.
Свіжий весняний бутон.
Сука. От її справжнє ім'я.
Гей!
Зроби тихіше... Негайно.
Злості більше нема.
Час рухатися вперед.
Це ти називаєш "рухом вперед"?
Я хочу більше дізнатися про свої сни, от і все.
- Твої сни ж не про неї? - Ні.
Мені часто сниться...
...маленьке чудовисько.
Не знаю, маленький хлопчик.
І?
Мені не вдається його добре розгледіти. Там темно.
Він не хоче, щоб його побачили, або ховається.
І де він? Хто він?
Я не знаю.
Знову тут?
Коли вже ти навчишся спати у своїй кімнаті, малий бешкетнику?
Жаклін! Відчалюй.
Візьми мою автівку.
Ти янгол, Полю.
Мама мене так називала.
Вона дала мені ім'я апостола.
Святого.
Нумо, воруши дупою! Швидше!
Ні! Ні!
- Нумо, нумо. Відпусти його! - Досить вже.
Що тут таке?
В чім річ, вовченятко?
Хотіла б я знати.
Мені так ніяково.
Моя донька не хоче відпускати вашого сина. Ми не можемо їх розділити.
Веро треба йти додому разом зі своєю мамою, як й іншим дітям.
Я хочу залишитися з Веро, мамо.
Ні... Що за дурниці?
Ні!
Ви дозволите Лорану поїхати з нами?
Ні!
Гей, що тут таке? Тсс! Тихо!
Досить вже!
Стули пельку, йолопе!
Мадам і месьє, дозвольте представити - Веронік!
- Привіт. - Лоран.
Я твоя боржниця.
Замкнула?
Грабіжники не забираються в ці нетрі.
Ти диви, він не марнує часу. Рано розвинений месьє.
Не починай.
Нам тут сісти?
Ні, до роботи!
Твій приятель працює четвергами й п'ятницями.
- "Кафе", мамо. - Не дратуй мене ще й ти.
Маленький човник для месьє.
А що я можу зробити для мадам?
Мій помічник, Лоран.
Здрастуйте, мадам. Кави? Трав'яного чаю?
Трав'яного чаю?
Ні, дякую, юначе. Все гаразд.
Він турботливий хлопчик.
Температура води прийнятна, мадам?
Температура води?
Так, все гаразд, цілком. Дякую, юначе.
От, мій янголе Веро. Я зробив тобі гарну квіточку.
Вплетімо її у твоє волосся.
- Ось так. - Я вмію це робити.
Ну то роби.
Дуже добре.
Веро, прийшли твої батьки.
Я хочу лишитися з Лораном.
Сонечко...
- Я хочу лишитися з Лораном, мамо. - Ти красуня...
Яка гарна зачіска!
Це ви зробили?
Так.
Дуже гарно.
Дякую.
- Ну, розкажеш мені чи ні? - Що?
Веро твоя дівчина?
Так.
- А ти не надто молодий, щоб мати кохану? - Ні.
Вона гарна.
Її мама теж.
Я сплю, чи що?
А що це був за припадок у школі?
Щоб цього більше не було, я тебе попереджаю.
Вибач, мамо.
Здається, я її люблю.
Ти знаєш її два місяці.
Тобі 7 років.
Що ти знаєш про любов у 7 років?
Не сміши мене.
Я люблю її так, як люблю тебе.
Ти прекрасний негідник.
Я часто думаю про неї, мамо...
...коли слухаю "Кафе".
Ма'?
Мамо?
Не треба, не буди її.
Що вона робить?
Ма'!
Іноді вона мене лякає.
Як це?
Не знаю.
Просто відчуття.
Помітно, як вона страждає.
Мені так хочеться пригорнути її,
але я не насмілююся наблизитися.
Я добре розумію, що вона відчуває.
Я б померла, якби ти зник із мого життя.
Якби я більше не могла кохати тебе, бути з тобою.
А я від тебе навіть дітей не маю. Уяви, як їй.
І я боюся, що ти зірвешся
і знову відкриєш до неї свої почуття.
Гадаю, вона на це чекає.
Якби я прожила з чоловіком 20 років,
народила йому двох найгарніших у світі доньок,
...я б на це чекала.
Не хвилюйся. Вона далеко.
І пам'ятай: я не вона, я - це я.
Ти їй сказав?
Ми ж нікому ще не казали.
Так, але просто...
Я ставлю себе на її місце,
я б не хотіла дізнатися про таке останньою.
А з другого боку...
Я б взагалі не хотіла про таке дізнатися.
Не поспішай, гаразд?
Нема куди поспішати.
- Ні? - Ні.
Бувай, мам.
Бувай.
Можна цього тижня лишитися з тобою?
Ні. Це його тиждень.
Це не обговорюється.
Але я не хочу туди йти.
Припини. Тобі ж завжди тут подобалося.
Басейн, камін...
Ну ж бо!
Привіт, красуне.
Все гаразд?
Що ви робите протягом тижня?
Вона завжди повертається сердитою.
Я виштовхнула її, аби вона пішла до тебе.
Ти трохи розминулася з моїми батьками.
Побачуся з ними наступного разу.
Не доведеться. Певен, вони привезуть тобі
сувенір з подорожі й будуть раді самі його тобі завезти.
Зголодніла?
Жульєт?
Перекусимо?
Добре. Ще поговоримо про це?
- Гаразд. Бережи себе. Бувай. - Бувай.
Я їй розказав.
Все минуло добре.
Я сказав, що ми ще не визначилися з датою,
але що весілля буде приватним.
Ми ж щойно домовилися не поспішати.
Розслабся, люба. Це зроблено. Ти маєш радіти.
Ти ж знаєш, які в мене почуття щодо неї.
Вона і так мене не любила, а тепер точно захоче вбити.
Тепер чи пізніше, але ми все одно мали б це сказати!
Але ж ти бачиш, що треба почекати! Що їй потрібен час!
Як, по-твоєму, на цю новину відреагують дівчинки?
А твій батько?
- Ти ж бачиш, що ніхто не готовий. - Вони ніколи не будуть готові.
Хіба не розумієш?
Ти мене виводиш!
Я розумію твоє співчуття, але для нас це наразі не головне.
Згодна?
Так, але річ не в тім.
Вона на кожному фото на стіні.
Твої батьки навмисно це зробили, чи що?
Я тебе дістала?
Так.
Дістала.
Йдемо плавати?
Ви одружуєтеся?
Я не дозволю тобі піти.
Не дозволю тобі завдати собі шкоди.
Ти і я - на все життя.
Я обрала тебе. Ти обрав мене.
Ми з цим впораємося.
Якщо ти оступишся - я підтримаю.
Якщо я оступлюся - ти підтримаєш.
Ми це переживемо, ось побачиш. Дівчатка нам допоможуть.
Ми зможемо.
Візьми мене за руку.
Зберися, будь ласка.
Я б хотіла перестати думати про нього.
Прожити день, не згадуючи того, якими ми були.
Я була наївною...
Криза середнього віку, мабуть.
Вона така гарна.
Вони так пасують одне одному.
У неї жирний зад.
Коли вони вперше зустрілися, я все зрозуміла.
Але нічого не зробила.
Я просто хочу рухатися вперед.
Ти справді хочеш рухатися вперед?
Я ж тобі казала. Знайди нове житло чи це перефарбуй.
Зміни платівку, зроби хоч щось.
У фігуральному сенсі, маю на увазі.
Цього не може бути.
Він не може одружитися вдруге.
Він повернеться.
Що?
Ах...
Виконай домашнє завдання!
Він ще ніколи не їздив без мене. Йому може бути страшно.
- Подзвоніть мені, якщо щось трапиться. - Не хвилюйтеся.
Ми не змінюватимемо йому зачіску.
Так, алло?
Я приїду по нього.
Ні, він не може. Я їду.
Я ж сказала, я їду.
Досить. Припини негайно. Ми їдемо, нумо!
Ні!
Він може лишитися на ніч.
Ми були б раді, мем.
Це виключено.
Ти знову починаєш ці ігри!
Веронік, годі. Пусти його.
Ні!
Ні!!!
- Досить! - Ні! Ні!
- Ходімо! - Ні! Ні! Ні!
Ми вертаємося додому!
Вставай!
Та що тобі таке?!
Дякую.
Пробач мені, будь ласка.
Я тебе більше не впізнаю.
Мама хвилюється. Розумієш?
Ми припинимо бачитися з Веро, якщо вона на тебе так впливає.
Мамо...
Так.
Йди спати, шалапуте.
Поцілунок у губи! Поцілунок у губи!
Якби їхня поведінка не заважала іншим учням,
то гаразд.
А за обставин, що склалися,
я б радила вам віддати їх до дитячого закладу,
спеціалізованого.
Ні.
Мій син не житиме разом з відсталими.
Такими вони стають, коли суспільство їх відкидає.
Мадам Брюне, прошу вас.
Ви єдина школа в Парижі,
яка має таку рішучість і чуйність.
Ви не можете від нього відмовитися!
Лоран такий же хлопчик, як і решта.
- Він має таке саме право тут навчатися. - Він не відстає від інших, але...
З ним ніколи не було проблем.
Не можна турбувати суспільство.
Замкнімо їх у тюрмах, які називаються лікарнями,
спеціалізованими закладами!
Ким вона себе уявила?!
Розлучити їх - та й край! Що за проблема?
Слухайте, після консультацій з кількома фахівцями
ми протилежної думки.
Вони порадили на якийсь час залишити дітей разом.
Що? Які фахівці?
От, дивіться: цей навчальний центр - не просто школа.
Діти там живуть 5 днів на тиждень.
Програма повністю адаптована до потреб таких дітей.
Він лише в 2-ох годинах їзди від Парижа.
Я не можу собі такого дозволити.
Якщо річ у грошах,
ми з чоловіком будемо раді вам допомогти.
Ви збожеволіли?!
Це цілком неправильно.
Це наш батьківський обов'язок - виховувати їх.
Ми маємо допомагати їм, а не чужі люди.
Люди вважають, що діти з синдромом Дауна приречені.
"Приречені" - таке суспільне тавро!
Не можна вестися на забаганки
чи думки цих так званих "фахівців", хай їм грець!
Мій син і надалі прекрасно вчитиметься в цій школі,
з чи без вашої доньки.
Краще - без.
Я ж тобі казав, це марно.
Я змушу тебе її забути!
"Кафе", мамо.
Я ж тобі вже 20 разів пояснювала, вовченятко.
Грабіжники?
Так.
Коли мама назбирає грошей, ми купимо тобі іншу.
А Веро? Ми підемо до неї?
Припини, будь ласка.
Вони не відповідають, я ж тобі казала.
Мамо?
Мамо?!
Тату? Я забула свої кросівки у мами.
То сходи по них, люба.
На вулиці дощ.
Ну ти ж не з шоколаду.
Що ти робиш?!
Вибач, я не помітила, що тут стоїть на повну.
Приглуши негайно!
З глузду з'їхала?!
Я це навмисно! Це ти з глузду з'їхав.
Слідкуй за язиком. Не розмовляй зі мною таким тоном.
- Ти теж. - Я маю право! Я твій батько!
Мене вже дістали твої пісні! Йди до своєї кімнати!
А мене вже дістали твої вказівки!
Хочеш отримати?
Попроси вибачення.
Мама ніколи тобі не казала?
А я скажу!
Ти гівнюк!
Гей! Досить!
Йди до своєї кімнати!
Йди!
Я ніколи не бачив тебе такою.
Пробач...
Знаєш, мені теж сумно.
Те, що я зустрів іншу,
ще не означає, що я не сумую за твоєю мамою.
Я не хотів кричати на тебе.
Пробач.
І мене не дістали твої пісні.
Я радий, що музика настільки важлива для тебе.
І все, що ти слухаєш.
Дякую.
У тебе все гаразд?
Так.
Дівчатка кажуть, ти часто сновидиш.
Та ні.
Гаразд.
Побачимося. Бережи себе.
- Бувай. - Бувай.
Іноді мені хочеться розбушуватися, розбити щось, ти й не уявляєш.
Цей гурт мене заспокоює.
Ніби вони грають лише для мене.
Він знову мені наснився.
Він цього не гідний.
Ні, не Антуан.
Маленький хлопчик.
Він хоче обійняти мене, а я боюся.
Особливо, коли він у моїй машині.
Що він робить у твоїй машині?
Я не знаю.
Дивно те, що...
він мені сниться, лише коли я під дією.
Наркотиків.
Відколи це ти їх вживаєш?
Час до часу викурюю косячок перед сном.
Це допомагає заснути.
Не дивно, що тобі маленькі чудовиська ввижаються.
Вона курить перед сном. Браво!
Чого очікувати далі?
Я збираюся відвідати медіума...
Фахівчиню з духів.
Здається, вона вміє спілкуватися
з духами, які нас оточують.
З душами людей, що більше не з нами,
але які супроводжують нас.
Очманіти.
І де ти тільки знаходиш цих людей?
Маленький хлопчик з моїх снів...
Він монгол?
Лоране?
Дідько!
Я не одна курю добру траву.
Це так сумно!
З ним ще маленька дівчинка.
Це Роуз.
А маленький монгол -
це Антуан.
Паршивцю, ніколи так більше не роби.
Ти сам доїхав до школи?
Веро тут немає.
Ми поїдемо до Веро, мамо?
Ми з'їздимо додому, одягнемо тебе, шалапута, як слід,
а тоді підемо в гості до Веро.
Що ти маєш на увазі - Антуан?
Не дивно, що я не можу його відпустити.
Не ходи тут більше, будь ласка.
Я ніколи не знала іншого чоловіка.
Ніколи не цілувала іншого.
Я кохала лише один раз.
Єдиного чоловіка.
Але кохала так, як ніхто інший, розумієш?
Це таке кохання, що коли ти його втрачаєш,
то залишається тільки одне - виживати.
Ти шукаєш пояснення, бо інакше помреш. Розумієш?
Тобі просто хочеться померти.
Ти не зробиш цього, бестіє.
Не смій цього робити!
Він був моїм хлопчиком.
Антуан.
Я була його матір'ю в іншому житті.
Ти така дурненька!
Агов.
Привіт.
Я не знаю, що він там робив.
Вона не сказала?
Ні.
Вона не знає.
Гадаю, я намагалася їх розлучити.
Я не могла лишити його з цією дівчинкою.
Це було шкідливо і навіть небезпечно.
Припини казати так, ніби це була ти.
Можливо, мені й тепер треба так вчинити.
Спробувати розлучити їх.
- Можливо, він у небезпеці через неї. - Серденько!
Ти ж чудово розумієш, що все, чого вона хоче, - це, щоб ти повернулася.
Щоб ти продовжувала сеанси.
Вона сказала, що немає сенсу повертатися.
Що я сама знайду відповіді.
Тобі треба забути це, пташко.
Я не можу.
Я лише хочу знову вірити.
Визнай, це чудова теорія.
Якщо ми не возз'єдналися в цьому житті, то возз'єднаємося в іншому.
Це дуже гарна теорія.
А на практиці що робитимеш?
Все життя житимеш в очікуванні?
В мріях?
Ні.
У спокої.
З надією.
Я його близнюкове полум'я.
І що тепер?
Дякую.
Щось я не бачу дипломів на стінах.
Де ви вчилися на медіума?
Ніде.
Цього можна набути.
Це розвивається зсередини.
Це справа любові, віри.
Кожен може розвинути у собі паранормальні здібності.
Треба лишень мати бажання і волю.
Я можу допомогти кожному, хто до мене приходить.
Можу прислужитися будь-якій живій істоті.
Ми всі пов'язані.
Будь-якій живій істоті?
А як це може допомогти нам дізнатися про наші минулі життя?
Якщо ці життя справді були?
Я не мушу вас переконувати. Ви самі до мене прийшли.
Можемо негайно припинити, якщо бажаєте.
Ви втовкмачуєте людям у голови всякі нісенітниці.
А тоді залишаєте їх з цим самих.
А далі, гадаю, вони повертаються до вас добровільно.
Таким чином, не відчуваючи, що їх дурять. Так?
- Ви прийшли сюди, щоб виговоритись? - Так.
Я не відніму багато часу.
Вона не каже мені всього.
Якщо ви маєте якусь інформацію,
я... я мушу знати.
Я краще зможу їй допомогти.
І прошу вас не відповідати на її звернення,
якщо вона коли-небудь вирішить знову до вас прийти.
Не думаю, що це мається в її планах.
Я збиралася це запропонувати,
але ваша подруга втекла до закінчення сеансу,
не заплативши, нічого не сказавши.
Я не кажу, що це через гроші.
Не думаю, що вона це навмисно.
Гадаю, вона була надто вражена.
Чим?
Всякими нісенітницями.
Вам це цікаво?
Гаразд, добре, ми...
...ми просимо Господа Бога благословити новий рік.
У всякому разі, те, що від нього лишилося.
Адже ми скоро їстимемо молоду кукурудзу.
Хай залишок року...
принесе нам... здоров'я,
щастя,
любов.
Ми просимо Господа Бога вести нас...
у рішеннях, які ми ухвалюємо...
І хай Він веде одну людину зокрема,
аби та ухвалювала правильні рішення
і виконувала свої обов'язки.
Настав час вилізти з дитячих штанців.
Поки не стало надто пізно.
Поки...
вона не кинула його остаточно.
Поки він не став
ще одним ідіотом на планеті,
котрий остаточно зруйнував свою родину.
- Люсьєне, ходімо. - Я, ні, але...
Припини, будь ласка!
Я лише кажу вголос те, про що всі думають.
Ти ображаєш всіх!
Він це почав, не я!
Одного дня він вирішив розлучитися.
А ми мусимо вдавати, ніби не сумуємо за нею?
Ніби більше не любимо її?
Я любив цю дівчинку!
Я знаю!
Якщо одружуєшся і народжуєш дітей, то це на все життя!
Не можна розлучатися - і крапка, і край!
Боже...
Дідько!
Занудний старий пердун!
Нині 8 пар із 10 розходяться.
І що?
Що ти робиш?
З моєї кімнати не чутно.
Ніби я перший, хто розлучається.
Ноги моєї більше там не буде.
Як щодо того, щоб знову зірватися?
На один вечір?
Ми йдемо, мамо?
Ходи сюди, мама хоче з тобою поговорити.
Ми не поїдемо в гості до Веро. Більше не поїдемо.
Батьки переводять її до іншої школи.
І вони збираються переїжджати.
Знаю, це сумно, але це так. Гаразд?
Ми більше її не побачимо.
Це кінець.
Ти брешеш!
- Ні, повернися. Вислухай мене. - Ні!
Йди сюди. Ми зможемо її інколи навідувати.
Час до часу, але не щодня, це кінець.
Ти брешеш!
Ти брешеш! Ти брешеш!
Досить! Припини ці забави!
- Йди сюди, я тобі розкажу. - Ти брешеш!
Це правда, відпусти двері!
Нумо!
- Ти брешеш! - Ходи сюди, ходімо...
Ти брешеш!
- Припини негайно! - Ти брешеш!
- Як мені ще тобі сказати? - Ти брешеш!
- Замовкни! Припини кричати! - Ти брешеш!
Зустріч близнюкового полум'я -
це коли душа знаходить свою другу половину
дорогою додому,
до джерела.
Цикл реінкарнації завершується.
Це останній зв'язок,
який веде до єднання.
Найскладніше для неї тепер - це...
це змиритися з тим, що...
...що її коханий -
не її близнюкове полум'я.
Мамо!
Мамо...
Мамо!
Мамо-о-о!
Мамо!
Маємо для тебе сюрприз сьогодні.
Який?
Дехто відвезе тебе до нової школи.
Хто?
А ти як гадаєш?
У мене обсесія.
Зробити тобі кави?
Коньяк?
Самбука.
Нам треба перестати говорити про весілля, так?
Поки що.
Я теж так думаю.
Я більше нічого не змогла побачити.
Чому?
Вона мені не дозволила.
Чортзна-що!
Що ти тут робиш?
Що сталося?
Ми поїдемо до Веро?
Що таке?
Пробач мені.
Це я маю просити у тебе пробачення.
Це судилося небесами, доню.
Не хвилюйтеся, я не казатиму благословення.
Прошу всіх приєднатися до побажання молодятам всього щастя світу.
Гей! Що ти робиш?
Липучка. Не знаєш, чому ти така липучка?
- Ні! - Не знаєш, чому ти така липучка?
О! Моя люба...
Привіт!
Дякую, що прийшла.
- Мамо! - Гей! Біжи сюди!
Ти така нарядна. Дуже гарна.
Радий тебе бачити.
- Дуже гарна! - Дякую.
Ти прекрасна.
Ванесса Параді
Кевін Парент
Елен Флоран
Евелін Брошу
Марен Ґер’є
Еліс Дюбуа
Евелін де ла Шенел’єр
Мішель Дюмон
Автор сценарію і режисер Жан-Марк Валле
Субтитри українською мовою Леля22