El Paso, Texas, aplauze pentru Gabriel Iglesias !
Traducere PREL. GHENCEA
Ce faceți, El Paso ?
Vă mulțumesc foarte mult, prieteni.
Mamă !
Mi s-a făcut pielea găină.
Uite. Uite.
Vă mulțumesc foarte mult.
Mulțumesc.
Și mie mi-a fost dor de voi.
Sientate, tio, sientate.
Doamne.
M-a văzut unu că alerg. Correle, gordo.
Correle, correle.
Da, știu...
Știu că unii dintre voi zic,
"Ce i-a luat atât de mult să vină iar în El Paso ?"
N-am o scuză bună, dar sper să mă revanșez acum.
Frate, am ceva amintiri din orașul ăsta.
Vin aici din iulie 1997.
Aveam show-uri în vestul orașului,
la Bart Reed's Comic Strip.
Am fost aici când am împlinit 21 de ani.
N-o să uit niciodată.
Niciodată.
Și atunci am băut ultima dată în El Paso.
Voi nu vă jucați. Era ziua mea.
Eram în club și lumea-mi zice, "E ziua ta."
Și eu, "E ziua mea."
"Vrei să bei ceva ?" "Sigur."
Și am început să beau și să beau și să beau.
Apoi conducerea zice, "Vrei să te distrezi ?"
Eu zic, "Vreau să mă distrez."
"Vrei să dansezi ?" "Vreau să dansez."
Am leșinat și m-am trezit într-un loc numit O.P.
Vedeți, aplaudați și râdeți pentru că știți.
Nu știam că e un club de noapte "alternativ".
Sunt din Los Angeles.
Credeam că O.P. înseamnă "Orale Pues" (Atunci bine).
Și ăsta a fost un mod aiurea de a te trezi.
Sunt în club. Dansez.
În spatele meu era un micuț, face, "Pikachu."
"Și eu sunt tot pokemon."
Nu.
Dar a fost nebunie.
Eram scanat de tipi.
Și eu făceam, "Doamne !"
Și știam că mă scanau,
pentru că se uitau la mine cum mă uit eu la tacos.
Dar apoi m-am gândit.
"Doamne, tocmai am stârnit interesul unui bărbat."
"La naiba !"
Am sunat-o pe iubita mea.
I-am zis, "Ai grijă ce faci, că am de ales."
Am o amintire.
Acum câțiva ani, aveam show la Comic Strip,
și idolul meu, dl Paul Rodriguez, era în oraș pentru un show caritabil.
Sună la Comic Strip și zice,
"Uite ce e, am un show pe bulevard,"
"și știi ce, omule ?"
"O să vin acolo și vreau să beau niște shoturi."
"Niște tequila, ceva tacos." Eu zic, "O facem."
Vine la club și zice,
"Așa, urcă în mașină. Hai."
"Unde mergem ?" "În Juarez."
"Juarez ? Hai să mâncăm tacos aici."
"Mă coști prea mult aici. Mergem dincolo."
Așa că am trecut dincolo,
am halit niște tacos și am trecut granița.
Și când am trecut granița, era la câteva luni după ce
făcusem niște reclame la apă aici.
Mai știți reclamele alea la apă ?
Da, și apoi m-au scos pentru că au zis că
sunt prea gras ca să vând apă. Mă rog.
Deci treceam granița și cei de la Emigrări erau chiar acolo,
verificau mașinile, noi eram într-o dubă albastră.
Amicul meu, Jim, conducea, patrula vine la geam,
deschide portiera și mă vede.
Și zice, "O, Doamne, tu ești. Ești demențial."
Și eu zic, "Dar ce zici de tipu' ăsta ?"
Și Paul zice, "Hei, care-i treaba ?"
Și tipul face, "Vai, Doamne."
Am făcut niște poze la graniță.
A fost amuzant că eram în afara mașinii,
și ne făceam că suntem arestați, da ?
Lumea trecea pe lângă noi strigând,
"Lăsați-i pe Paul Rodriguez și pe Pikachu în pace !"
"Sunt americani, ticăloșilor ! Dați-le drumu' !"
A fost demențial.
Am trecut granița și Paul zice, "Vreau să stăm undeva,"
"să ne distrăm."
Am mers într-un loc numit "Jaguars."
E un club pentru domni sau cum vreți să-i spuneți.
Am intrat acolo și am zis, "O, Doamne !"
Cum am intrat, mă gândeam... că Paul o să zică,
"Nu vreau ca lumea să știe că sunt aici."
Trece pe lângă DJ și DJ-ul zice,
"Așa, doamnelor, ia uitați-vă cine tocmai a intrat:"
"Paul Rodriguez !"
Brusc, 32 de dansatoare s-au oprit așa.
Și toate fetele s-au năpustit spre Paul.
Eu zic, "Trebuie să fiu și mai haios."
Am mai stat pe acolo câteva ore.
Apoi am ieșit în parcare și o tipă s-a repezit la mașină
și zice, "Doamne, Paul Rodriguez ! Te iubesc !"
"Mama e și ea fană. Uite. Te rog. Te rog."
Și el, "Bine, bine, vino."
"Uite, te rog, vorbește cu ea la telefon."
"Ora."
Se uită la mine pe scaunul din față și zice:
"Hei, tu, Iglesias. Fii eu."
M-a pus la telefon cu mama fetei.
Și eu fac, "Săru' mâna, doamnă, ce faceți ?"
"Da, știți, fata dvs e un adevărat înger..."
"Da, așa le spune aici."
Da, îl iubesc pe Paul.
Cum spuneam, Paul e unul din motivele pentru care
am intrat în comedie.
Și mi-a făcut multe, credeți-mă.
În ultimul show am vorbit despre VW Beetle.
Era o poveste adevărată, chiar am avut un Beetle.
Și l-am dat pentru că mă săturasem de atâtea poante.
Când ești pufos și ai o mașină mică
și toți prietenii tăi sunt comedianți de profesie...
Te fac să plângi.
Mai ales Paul.
"Cum dracu' ai reușit să intri în aia ?"
"Hombre, n-am mai văzut până acum o mașină să se mărească"
"când e cineva înăuntru."
"Cum de ai vergeturi pe parbriz ? Asta aș vrea să știu."
"Când tragi pârțuri, merge mai repede ?"
Una după alta după alta.
Și știți ce e asta ? E karma.
Pentru că acum 10 ani, am făcut o poantă despre
Paul Rodriguez la tv.
Eram într-un show pe Nickelodeon Network
care se numea "AII That".
Vă amintiți, da ?
Eu eram, mult mai mic.
Aveam numai 2X-uri. "Dos equis", da.
Și cum s-a terminat sezonul show-ului, au dat membrilor echipei cadouri.
Unei fete i-au dat un tv, unui puști o colecție de DVD-uri.
Cum eram singurul care aveam mașină proprie,
mi-au dat o alarmă de mașină, cu telecomandă de pornit motorul.
Acum multe mașini au, dar gândiți-vă acum 10 ani.
Numai câteva aveau...
Prietenii mă întrebau, "De unde ai aia ?"
Mă uitam la ei și spuneam, "Nickelodeon !"
"E tare asta !"
Trebuie s-o arăt la toată lumea.
I-am arătat mamei, i-am zis, "Mamă, du-te la mașină."
"Trebuie să mă duc la baie, ți-am lăsat un cadou."
"Un cadou ? Bine."
Se duce la mașină și am pornit motorul din bucătărie.
"El diablo ! El diablo !"
A trebuit să ies afară, "Mamă, nu e diavolul."
"Uite, uite."
"Nickelodeon !"
"O, Doamne, mijo, vai ce m-ai speriat."
"M-ai făcut să trag un pârț, mijo."
"Doamne, uite, miroase, miroase."
"Miroase, mijo, miroase."
La un moment dat, am făcut un show în Hollywood la un club,
împreună cu idolul meu, Paul Rodriguez.
Cum s-a terminat, am plecat, mergeam amândoi spre ușă,
și-mi spune: "Știi, îmi place chestia asta a ta cu pufosul."
"Prinde. Sună bine. Mănâncă mai departe."
Am ieșit afară și mașina mea era prima parcată,
pentru că ajunsesem mai târziu.
Și mașina era acolo, Paul trece pe lângă ea.
"Bine, ai grijă."
Ajunge în fața ei.
Și amicul meu zice, "Frate, arată-i mașina."
"Arată-i Nickelodeon."
Și nu m-am putut abține...
"Ce mama dracu' ? Ce-i asta ?"
"Paul !"
"Nickelodeon !"
"Hombre, cabron pinche, Fluffy, să fac infarct."
"Hai, ai grijă."
Valetul îi aduce mașina, un Porsche 911 nou-nouț."
Mașina era tare.
O trage în față.
Valetul îi dă cheile.
Se întoarce și se uită spre mine.
"Hei, tu, Fluffy. Fii atent."
Eu zic, "Mă rog, nu e Nickelodeon."
Se deschide ușa.
Portbagajul.
"N-am terminat."
"HBO."
Multe s-au schimbat, El Paso.
Multe.
Un singur lucru e cert, sunt același pufos.
Și zic pufos că așa e corect.
Pentru cei care nu-și mai amintesc,
spuneam că sunt 5 niveluri de grași.
Motivul pentru care zic spuneam e că acum sunt 6.
Pe ultimul l-am întâlnit în Las Cruces.
Primele 5 erau mare, sănătos, dolofan, pufos și "drace".
Lumea întreabă, "Ce poate fi mai mare decât 'drace' ?"
Nivelul nou se cheamă "la dracu' nu !".
Care e diferența ?
Încă ești dispus să accepți nivelul 5.
Exemplu: ești în lift cu un prieten
și tipu' ăsta mare se urcă și te uiți la amicul tău
și faceți, "Drace !"
Cu toate astea, îl lași pe uriaș să urce cu liftu.
Asta e diferența.
Nivelul 6, îl vezi că se apropie de lift.
"La dracu' nu !"
"Nu !"
Asta e diferența.
Tipul pe care l-am întâlnit avea 2 metri și 280 kg.
"La dracu' nu."
Și s-a simțit jignit la show și nu că am zis eu ceva,
ci pentru că acum am început să vând tricouri la show-uri,
și se pare că nu aveam măsura lui.
Nu uitați că aveam tricouri până la 5X,
și el zice, "Nu ai măsura mea."
Eu zic, "Frate, n-am știut că te-au făcut."
Am până la 5X, nu am...X.
Cu un dinozaur pe etichetă.
Și apropo, vreau să știți, prieteni, de aici, din toată lumea,
și oricine vede show-ul ăsta, dacă mă vedeți vreodată în public,
fie la restaurant, la hotel sau oriunde,
și vreți să mă salutați, să facem o poză sau orice, vă rog.
Va fi o plăcere și e o onoare pentru mine asta.
Nu mă deranjați deloc.
Opriți-mă oricând vreți.
Sunt același.
Același tip.
Mulțumesc. Serios, tipul de aici e același cu tipul de afară.
Nu mă schimb.
N-o să vedeți când veniți la mine, "Gabriel, pot să-ți spun ceva ?"
și eu, "Te du, dară, de lângă mine."
"Gabriel e numele meu de scenă."
"Nici măcar nu sunt mexican, sunt scandinav."
Nu, credeți-mă, o să vedeți același tâmpit și-afară.
Nu mă supăr.
Îmi place, prieteni, credeți-mă.
Voi ați făcut posibil ca eu să am o viață incredibilă
și să am grijă de familia mea, așa că sunt cu totul de acord.
Nici o problemă.
Credeți-mă, acum e nebunie că mă adaptez
la cum mă tratează lumea.
Mă cazez la un hotel și ei deja mă știu, ceea ce e tare.
Le zic, "Bună, mă cazez." "Uitați-vă cheia, domnule."
"Dar..." "Știm că sunteți dvs domnule."
Treaba asta e super-tare.
Aveam nevoie de asta acum 6 ani.
Odată, am încercat să mă cazez la un hotel în Chicago, la 1 dimineața,
pentru că pierdusem zborul.
Nu era nimeni la recepție, doar un clopoțel
și un anunț "Sunați."
Așa că sun.
Deodată aud, "Am auzit clopoțelul."
Și apare doamna asta.
"Tu tot suni la nenorocitu' ăla de clopoțel ?"
"Ce dracu' vrei ?"
"Să mă cazez."
"Știi cât e ceasu' ? E mâine."
"Știu. Am pierdut zborul."
"Dacă zici tu."
"Ce se întâmplă acolo ?"
"Fată, trebuie să vezi asta."
"A apărut un mexican uriaș la ora asta."
"Bine."
"Cum te cheamă ?" "Gabriel Iglesias."
'"E'-glesias ?" "Da, Iglesias."
"Bine, 'E'-glesias, E-G-L-I..." "Nu, nu, Iglesias cu I."
"Cu I ? Dar ai zis E...glesias. N-ai spus I...glesias."
"Ai zis E...glesias." "E Iglesias cu I."
"Dacă zici tu. E numele tău, da ?"
"Dle Iglesias cu I."
"Știi, nu-ți face bine." "Ce, asta ?"
"Bunică-mea a trăit 100 de ani." "Fumând ?"
"Văzându-și de treaba ei, da ? Dle Iglesias cu I."
"Bine, te-am găsit în sistem."
"Ai 2 nopți, un pat întreg, nefumători."
"Am cerut un pat regal."
"Și ai fi avut și regina dacă veneai ieri,"
"dar e mâine și ai noroc că stau de vorbă cu tine,"
"dle Iglesias cu I."
"De la ce vine I ? Imi trebuie un pat mai mare ?"
"Ce tot se-ntâmplă acolo ?"
"Fată, trebuie să vezi asta, Nacho Libre a alunecat."
Mă rog. Îmi faci nasoale.
Multe s-au schimbat, frate.
Pentru cei care n-au aflat încă, am devenit tată, în sfârșit.
Mulțumesc.
Da.
Are 10 ani.
Și pe mine m-a surprins.
Da, m-au găsit.
Și nu e ce credeți.
N-am descoperit acum că am un copil.
Dar m-am cuplat cu o femeie frumoasă, care deja avusese o familie,
așa că eu am devenit, practic, tată vitreg.
Doar am preluat plățile.
Cea mai bună parte e că noul meu fiu arată exact ca mine.
Și el e pufos.
10 ani și 70 de kg.
E un mic..."Drace !"
Și e cel mai drăguț puști.
Vorbești cu el, îl cheamă Frankie,
"Frankie, ce-ți place ?"
"Îmi plac burritos la microunde și PlayStation."
"Și mie."
Singura problemă e că se scoală mereu la 5 dimineața.
"Gabriel."
"Ce-i ?"
"Mi-e foame."
"Și mie. Pregătește ceva."
Și face.
Îl aud în bucătărie cum face niște Hot Pockets...
Deschide ușa și n-o mai închide
și toată casa se umple de...
"Hot Pockets !"
Delicioase.
O, Doamne.
Și e drăguț că acum trece la pubertate,
și faza e demențială.
Maică-sa nu crede.
Ea zice, "Nu." Eu zic, "Da."
"L-am prins uitându-se după o tipă."
"De unde știi ?" "Că și eu mă uitam la ea."
Era tare !
Și i-am zis iubitei mele, "Dragă, nu-ți face griji."
"Dacă are întrebări, eu o să fiu bărbatul."
"Mă ocup eu."
'Că și eu am trecut prin pubertate la 10 ani."
Ea zice, "Mersi."
Am zis, "Nu-ți face griji, m-am descurcat."
"Știi, am trecut prin pubertate la 10 ani, știu cum e."
Plus, aveam cablu, deci a fost dur.
Diferența acum e că poți să blochezi programele.
Nu puteai să faci asta acum 20 de ani.
Nu puteai să blochezi un copil, decât dacă stăteai treaz.
Mama adormea pe la 22:00 și pe la 23:45...
"Următorul program nu a fost evaluat"
"de Asociația Americană a Filmelor,"
"datorită conținutului sexual explicit."
"Se recomandă numai adulților."
Aveam 10 ani, mi-am pierdut mințile.
Stăteam pe canapea și deodată...
"Ești gata ?"
"Am terminat."
Și știți ce e demențial, că acum se întâmplă în casă la mine,
pentru că într-o seară aud...
"Ce face ?" "Devine bărbat."
Și eram curios, oare la ce se uită.
Și am început să caut printre programe
să găsesc ceva care să prezinte interes.
Imediat am găsit, se uita la Cinemax.
Și știu la ce se uita.
Tipu' ăsta aplaudă...
"Porcu." Da, știu.
Știu că la asta se uita pentru că auzeam sunetul de la tv meu
și apoi auzeam un ecou de pe hol.
Era...
L-am văzut dimineața următoare.
L-am întrebat, "Ce făceai aseară ?" "Mă jucam la Nintendo."
"Da, mă rog, te jucai..."
Și acum merge...
Asta e, omule.
Da' știu că transpir aici. Cei din primul rând zic,
"Miroase a friptură. Miroase delicios."
Băieții mari așa, nu știu de la ce vine, dar când
ne încingem, mirosim a mâncare.
Ar trebui să ne facem parfumul nostru, nu ?
"De la producătorii Tres Leches..."
"Ce e mirosul ăsta ?" "Taco."
Sunt un nesuferit, știu.
Lumea mă întreabă mereu de imitațiile mele.
"Faci asta numai pe scenă sau o faci și în afara ei ?"
Sigur că o fac și în public. Trebuie să mă distrez și pe mine.
Îmi place să-mi schimb vocea unde lumea nu mă poate vedea.
Cum ar fi drive-throughs.
Sunt diabolic acolo, frate,
cu excepția celui unde locuiesc, pentru că deja mă recunosc.
Chiar mă recunosc.
Pot să apar la 2 dimineața sau după-masă...
"Bine ați venit la McDonald's. Cu ce vă servim ?"
"Da, aș dori..." "Trage în față."
"Dar n-am comandat." "Gabriel, trage în față."
În fine...
Alte locuri unde m-am distrat, IHOP.
Unii se miră "IHOP ?" Da, să vă explic cu asta.
Când vă duceți la un IHOP, căutați podiumul.
De obicei, în weekenduri, pun un podium la intrare
și când intri, o să te întrebe, "Câte persoane sunteți ?"
Și le spui 2, 3, 4 câte sunt și apoi când îți vine rândul,
te vor chema cu...au un microfon pe perete și spun,
"Petrecere de 4, petrecere de 4, masă liberă."
După ce petrecerea de 4 s-a dus, am luat microfonul și am spus,
"Petrecerea mexicană de 47 de persoane,"
"petrecerea mexicană de 47 de persoane, masă liberă."
Și tot restaurantul a făcut...
Tipii din bucătărie, "Bine, omule !"
Îmi place IHOP. Mă duc prea des, prieteni.
Am fost odată la un IHOP și m-a prins un cutremur.
N-a fost unul mare.
Suficient cât să-l simți, dar nu să te sperii.
Trăiesc în California și acolo avem destule.
Dar dacă nu ești obișnuit, toți strigă "Cutremur !"
Și eu stau pe loc, așteptând să treacă.
Cutremurele astea, frate.
Trebuie să alegi ce vrei.
Vrei cutremure, tornade, uragane, incendii, inundații.
Trăiesc în California. Aleg cutremurele.
Poți să dormi în timpul lor.
Și de câte ori se întâmplă, nu crezi că e cutremur.
Zici, "E cutremur sau trece un camion ?"
Pe bune, faci...
Miroase, miroase...
Serios, te duci la serviciu și lumea povestește cum dormea.
"Ai simțit cutremurul azi-noapte ?"
Nu poți să dormi când e tornadă sau uragan.
Am văzut asta în sud unde lumea zicea, "Ba poți."
Eu le ziceam "Nu și dacă îți lovește casa."
N-am văzut asemenea interviu.
"Domnule, ce s-a întâmplat cu casa dvs ?"
"Nu știu ce s-a întâmplat, m-am trezit azi-dimineață"
"și nenorocita era cu susul în jos."
"Ciudățenie mare, știi, am găsit un camion în pom,"
"câinele e pe stradă undeva și n-o găsesc pe nevastă-mea,"
"dar asta e din alte motive."
"Dormeam." "Domnule, dormeați ?"
"Dormeam tun, mi-am luat saltea de-aia Tempur-Pedics."
"Ia-ți de-asta !"
"Despre asta e vorba."
Îmi place imitația asta, prieteni.
Îmi place s-o fac.
De câte ori o fac, cineva zice,
"Hei, ăsta e țăranul ăla' tipu' de la cablu."
Mexicani, aveți grijă. Și noi avem țăranii noștri.
Avem.
Și sună la fel ca cei albi.
Sunteți cam tăcuți. Nu mă credeți ?
Fiți atenți, țăranul alb, "Știi ce ?"
Țăranu mexican: "Sabes que, guey ?"
Țăranul alb...
Țăranul mexican...noi adăugăm vorbe și mișcări.
Sunt la fel.
Așa că aveți grijă.
A trebuit s-o las mai moale cu vocile
că odată am făcut-o cu iubita mea.
Ea credea că sunt haioase, dar odată am speriat-o.
Într-o seară, eram în cameră și zice,
"Ce-ai de gând să-mi faci ?"
Și eu, "O să ți-o iei !"
"Nu mai face așa !"
Obișnuiam să jucăm roluri. Ne jucam de-a Casa Albă.
Era distracție pe vremuri.
O trezeam la 3 dimineața. Ea zice: "Cine e ?"
Și eu: "Știi bine cine e."
"Ay, senor, nu vorbesc engleză."
"La dracu', da."
Cam atât cu politica, fraților. Știți, lucrurile se schimbă.
Lumea mă întreabă, "Zici și despre politică ?"
"Nu, nu chiar."
"Ce părere ai despre Barack ?"
E oricum mult mai deștept decât ultimul, asta sigur.
Îmi place.
Unii nu-l voiau pe Barack la Casa Albă doar că e negru.
Cât de retardat, acum pe bune, fraților.
Știi că e Barack. Nu e Snoop Dogg.
Doar n-o să apară...
"Doamnelor și domnilor, Președintele Statelor Unite."
"Dle Președinte, dle Președinte."
Nu.
Până aici o să merg cu astea.
"Zicea că nu vorbește despre politică."
Da, știu.
Trebuie să schimb asta, fraților.
Multe s-au schimbat.
Multe.
Acum am o relație.
Merge bine. O iubesc pe prietena mea.
E și ea aici în sală acum.
E super.
Rareori ne certăm.
Și cred că e super-bine. Și știu și de ce.
Pentru că am meseria asta.
Și ea știe, orice dispută am avea, totul ajunge chiar aici.
O mai domolește, ar trebui s-o vedeți.
"Știi ce cred eu ?" "Hai, zi, zi."
Singura problemă cu ea sunt prietenele ei.
Nu-mi plac prietenele ei pentru că sunt intrigante.
Chiar sunt.
Uitați, el aplaudă. Da, știu, omule.
E aiurea. De câte ori plec din oraș în weekend,
apar ele și încep să bage strâmbe.
"Deci, nu e aici ? Unde e ? Cum de nu ești cu el ?"
"Care e treaba ? Care e faza ? De când sunteți împreună ?"
"Nu sunteți logodiți ? Nu v-ați căsătorit încă ?"
"O să-l adopte pe Frankie ? Ce se-ntâmplă ?"
"Cum de n-ai un inel ? "Norma are inel și e o panaramă."
"Cum de n-ai încă inel ?"
Așa că primesc telefoane de-astea disperate
la 2 dimineața, când sunt pe drum.
"Alo."
"Iubito ?" "Da ?"
"Ești în regulă ?"
"Ce faci ?" "Nimic."
"Stau în casă și mă uit la Cheaters."
"Perfect."
Ați văzut asta ? Era să cad.
Dacă aș fi căzut, se termina show-ul.
Mamă !
Se aduna lumea afară.
"Transmitem în direct de la Plaza Theatre,"
"unde autoritățile presupun că Fluffy și-a pierdut controlul."
"7 persoane au fost rănite, 3 au fost duse la spital."
"Autoritățile au declarat... Drace !"
Mulțumesc.
O să întrebe lumea, "Doamnă, ce s-a întâmplat ?"
"S-a făcut întuneric."
"Domnule, ce ați văzut ?"
"Se cayo Pikachu." Da, știu.
"A căzut."
Deci să vă termin povestea.
Prietena mea a început să cadă pe gânduri
și tot primeam telefoane ciudate.
Până la urmă am cedat. "Știi ce ? Nu-mi trebuie de-astea."
"Nu-mi trebuie. De acum înainte când sunt pe drum, fără telefoane."
Uitați-vă la tipu' ăsta, "Da !" Ai venit singur ?
Mă rog, frate.
Deci am dus-o pe fată la un magazin Apple
și i-am luat un iPhone.
Mi-am luat și eu unul și i-am zis, "De acum înainte ne dăm sms-uri."
Credeți sau nu, a fost de acord, pentru că de fiecare dată
când îmi trimitea un sms, îi răspundeam așa.
Puteam să fiu oriunde. În toaletă...
"Ce faci ?"
"Umplu buda !"
"Te iubesc." Trimite. Și ea răspunde, "Și eu la fel."
"Te iubesc !"
Pare o prostie, dar a funcționat perfect până într-o seară, când m-am îmbătat.
Vreți să auziți asta ? Vreți să auziți ?
Fiți atenți.
Ies dintr-un club de comedie din San Jose, California.
și mă întorc la hotel, care e la doar o stradă distanță.
Pe drum, am trecut pe lângă un bar, numit Cinebar.
Acolo se dădeau tot felul de filme memorabile.
Arăta mișto, am intrat și acolo erau mulți care ieșiseră de la show-ul meu.
Am intrat și aud, "Fluffy ! Hai să-ți fac cinste cu un shot !"
Eu zic, "Păi, atunci nu vreau să fiu nepoliticos."
Nu pot să fac asta, nu ? Așa că intru.
"Sunt în drum spre hotel, câteva shoturi n-o să fie mare lucru."
După un shot cineva strigă "Și eu !" "Bine, vamonos. Hai."
"Și eu 3." "Și eu 4." 15 shoturi de tequila mai târziu...
Mi-a venit ideea, "Cred că ar trebui să plec."
Mă îndrept spre ieșire, am făcut 3 pași
și mă lovește aerul rece.
M-a luat amețeala și am căzut. Rău.
Știu că am căzut rău pentru că am tras pârț.
"O, Doamne, am tras pârț !"
Amicul Martin a venit repede să mă ajute să mă ridic.
"Ești bine, Gabriel ?"
Ne-am târât spre hotel, m-am așezat în hol, făceam...
"Ești bine, Gabriel ?"
"Sunt bine, omule, unde mi-e telefonul ?"
"Tre' să-i spun prietenei mele că sunt bine."
"Îl ții în mână." "Mersi, Martin, te iubesc."
"Te iubesc, ești un prieten bun, omule."
Mă întreabă, "Ce faci ?" "Îi trimit sms."
"Frate, sun-o."
"Nu, dac-o sun o să-și dea seama că e ceva."
"Îi trimit sms, fii atent."
"Iubito, am ajuns la hotel. Te iubesc."
"Kissy-face." Trimite.
"Cum a fost ?"
"Am tras pârț."
"N-ar trebui să-i spun asta, nu Martin ?"
"A fost bine." Trimite.
"Ce-ai făcut după show ?"
"Ia că începem."
Martin zice, "Gabriel, omule, nu-i spune că te-ai îmbătat la bar."
"Nu-i spune."
"Martin, trebuie să-i spun adevărul, bro. Noi așa facem."
"Pot să vorbesc cu ea. Pot să-i spun orice, omule."
"Nu e ca bătrâna ta, știi."
"Tot timpul cu scandal."
"Hei, Martin, scoate poza cu vaca aia de pe internet."
"Mă rog."
"Iartă-mă, am zis asta cu voce tare ?"
"Iartă-mă, bro."
"Gabriel, minte-o." "Nu pot s-o mint, omule."
"Minte-o !" "Nu pot !"
"Ești atât de cinstit ?"
"Nu, dar nu pot să țin minte minciuna."
"De ce să ai belele de 2 ori pentru aceeași tâmpenie ?"
"Înțelegi, bro ?"
Așa că trimit sms-ul. "Iubito, am ajuns..."
"Șterge, șterge, șterge."
"Iubito, am fost lângă hotel cu Martin, la Cinebar."
"M-am simțit bine. "Kissy face, kissy face."
"Kissy face."
Trimite.
"Bravo ție, aș fi vrut să fiu acolo cu tine."
"Salută-l pe Martin. Te iubesc."
"Doamne !"
"Martin, tocmai i-am spus prietenei mele că am fost la bar cu tine"
"și nu s-a supărat."
"Ce naiba o face acolo ?"
"Omule, mi-a zis să te salut. Și nici măcar nu te place."
Am dat înapoi să văd ce am trimis și se pare că iPhone-ul meu idiot
are completarea automată a cuvintelor și nu a recunoscut cuvântul Cinebar
L-a înlocuit cu Cinnabon.
Așa că prietena mea a crezut că la 10 noaptea mâncam prăjituri
cu scorțișoară cu Martin, ceea ce, în mod normal,
ar fi sunat ca o minciună grosolană, dar având în vedere că iubitul ei
e cunoscut ca fiind "tipul pufos" căruia îi place "tortul de ciocolată,"
a sunat real.
Am zis, "Doamne, Martin, fii atent aici,"
"iPhone-ul meu a mințit pentru mine !"
"Te iubesc, iPhone !"
"Blackberry nu putea să facă asta."
După o lună, prietena mea m-a auzit povestind asta
și a zis, "Tare gluma asta."
Am zis, "A fost reală."
"Și mie de ce nu mi-ai spus-o ?" "Mobilul nu m-a lăsat."
Și prietenele ei erau acolo. "Vezi, se îmbăta pe acolo"
"și-ți trimitea sms-uri aiurea." "Tăceți, urâcioaselor."
Multe lucruri s-au întâmplat.
Aici, în sală, prieteni, sunt foarte bucuros că a venit...
Mama mea e încă o dată aici la show-ul meu...E aici.
Unde ești, mamă ?
Știu că ești pe-aici.
Uitați-o.
Andale.
Era să nu vină, prieteni, cât pe-aci.
Acum o lună a fost la spital.
A fost puțin bolnavă.
Cineva a uitat să-și ia doctoriile.
"N-am nevoie de ele, pentru ce... pentru ce-mi tre..."
Da, ți-aduci aminte ? Ți-aduci aminte, da ?
Scuze, trebuia să mă iau de ea ca să fiu sigur că-și ia doctoriile.
Trebuia să mă descarc.
Chiar aici în primul rând, prieteni, dacă ați văzut ultimul meu DVD
în partea extra, e domnul de aici, Freddy Franco, Fred Franco,
a ajuns la 250 de show-uri de-ale mele.
În vreo 5-6 state diferite.
La început, prietena mea a zis, "Psiho !"
Dar nu e cazul, e în regulă. Am stat cu el.
Unul din cei mai mari fani și a trebuit să-i arăt recunoștința.
Și-a luat mult din timpul de lucru ca să vină aici.
Mulțumesc, Freddy.
Frate.
Cabron, ești rezistent. Te rog să nu devii psihopat.
Căci am dat de câțiva ciudați. Apar așa și stau pe lângă mașină.
"Gabriel."
E amuzant că ăsta e al treilea show al meu
și în ultimul m-am referit de câteva ori la polițiști.
Și nu erau chiar lăudați în poantele alea.
Tot ziceam de treaba cu gogoșile și...
Se pare că, în mod ciudat, au devenit fani,
pentru că am început să primesc propuneri să fac show-uri pentru ei.
În decembrie am avut 5 petreceri de Crăciun.
M-a sunat agentul meu, "Gabe, fii atent."
"Poliția Autostrăzii din California vor să le faci un show."
"Serios ? Și cât plătesc ?"
"Vor să o faci ca donație." "Cred că sunt ocupat."
"Mi-au spus că au un mandat pe numele tău în Fresno, California."
Am zis, "Sunt buni."
Așa că am făcut show-ul.
Și o să vă spun chiar acum, prieteni...
Vă spun chiar acum,
a fost unul din cele mai de groază show-uri pe care le-am făcut.
O sală plină numai cu polițiști. Toți beau la greu.
Și mă gândeam, dacă ăștia devin agresivi, pe cine mai chem ?
Adică, ar trebui să ies în parcare și să găsesc un șmecher de cartier,
"Hei, apără-mă !"
Dar show-ul a mers bine.
Așa de bine că mi-au mai cerut unul în San Diego,
pentru divizia de frontieră din California.
Și am încercat să mă scuz că mi s-a stricat mașina.
Au zis, "Nici o grijă, înțelegem."
Și au trimis o mașină de patrulă la mine acasă,
cu unu îmbrăcat în uniformă.
Am făcut, "Doamne !"
Faza tare e că nu le-am zis alor mei că vine patrula.
Da, câteodată trebuie să-ți faci propria distracție.
A fost demențial.
Se apropia ora 5:00. Trebuia să apară.
Când se-aude...
"Frankie ! Te rog, vezi cine e !"
"Bine, Gabriel." Și se duce la ușă.
Se întoarce și zice... "Gabriel, e poliția."
"Și de ce vorbești în șoaptă ?"
'Pentru că ceva o să se-ntâmple."
Când a zis asta, m-am gândit trebuie să le-o fac, da ?
Am zis, "Mamă, Frankie, m-au găsit." "Cum adică, Gabriel ?"
"Trebuie să plec, Frankie. Trebuie să plec."
"Ai grijă de maică-ta, da ? Te iubesc."
"Nu !"
"Trebuie să plec, Frankie."
L-am văzut pe polițist, i-am zis,
"Fă-te că mă arestezi. Vreau să-l sperii pe fii-miu."
"Nici o problemă. Întoarce-te și pune mâinile la spate."
"N-ajung."
"Ține-mă de mână și du-mă la mașină."
"Hai, du-mă la mașină."
"N-o să-și dea seama, omule. Du-mă la mașină."
Ajungem la mașină, mă aruncă în spate și trântește ușa.
Îl întreb, "Pot să-i strig ceva să-l sperii pe fii-miu ?"
"Vrei să folosești microfonul ?" "Da."
"Uite aici, domnule."
Îmi dă microfonul și zic, "Frankie, aici e poliția."
"Îl avem pe taică-tu. Peste o oră venim după tine."
"Fă-ți temele."
Peste un minut, mă sună fata. "Ești un ticălos !"
"Ce face ?" "Îsi face temele."
"Asta înseamnă educație, scumpo."
Dar s-a răzbunat. S-a răzbunat de tot.
M-am dus la bucătărie într-o dimineață.
Era acolo, se uită la mine și zice,
"Gabriel, am o întrebare pentru tine."
"Ce e aia o târfă ?"
"Ce-ai zis ?" "Ce e o târfă ?"
"Unde ai auzit asta ?"
"Mă uitam pe HBO și era un promo pentru un show"
"numit Târfele din Point. Spunea sâmbăta asta de la 23:30"
"nu ratați târfele. Ce înseamnă ?"
"Înseamnă că ieșim în oraș sâmbătă."
"Ce e o târfă ?" "Las-o baltă, omule."
"Spune-mi." "Nu trebuie să știi."
"Spune-mi." "Frankie, e pentru adulți."
"Mi-ai zis că sunt adult."
"Am zis că mănânci ca un adult și ce faci în budă, crede-mă,"
"dar nu trebuie să știi ce e o târfă."
A început să facă gălăgie în bucătărie.
"Târfă ! Târfă ! Târfă !"
"Ce faci ?" "Târfă !"
Nu se mai oprea.
Nu știam ce să mai fac, așa că am cedat.
"Termină !"
Și s-a oprit.
Și se pare că maică-sa a auzit asta...
Și imediat ce am țipat... Doamne...
De la fiul meu a devenit puiul iubitei mele încă o dată.
Și apare din cealaltă parte a casei,
leoaica să-și apere micul ei...
O și vedeam venind.
"De ce țipi la puiu meu ?"
Doamne.
"Vrea să știe ce-i aia o târfă."
"Și de-aia țipi ?" Cu lacrimi, da ?
"Mi-ai zis că dacă are întrebări, poate să vină la tine."
"Nu știam că o să mă întrebe asta."
"Ai zis nu-ți face griji, iubito, eu sunt bărbatul. Mă ocup eu."
"Spune-i." "Pe bune ?"
"Spune-i acum."
"Frankie, vrei să știi ce-i aia o târfă ?"
"Da."
"Sunt prietenele maică-tii."
Și-așa nu mă plac.
Măcar acum când vin la noi...
"Frankie, cine e ?" "Au venit târfele !"
Amicii mei zic, "Ce-a zis ?" "La mulți ani."
Am văzut că avem un soldat, aici, în primul rând.
Ce faci, bro ?
Armata SUA ?
Mulțumesc că ai venit, omule.
Cum te cheamă ?
Văd...da, văd numele de familie, Fuentes, dar care e prenumele ?
Cum ? Ricardo.
Ricardo...ești în El Paso.
"Ricardo, cabron. "
Păstrează Ricardo pentru acolo, da ?
Bine ? "Ricardo !"
Vreau să faci ca în telenovelele alea,
"Cine e ?" "E Ricardo."
"Ți-ai adus și pistolul ?"
Iartă-mă, omule, doar glumesc.
Dar îți mulțumesc că ai venit, omule.
Și pentru tot ce faci.
Pe bune, bro.
Am făcut un tur recent intitulat "În jurul lumii în 8 zile".
Am fost în Irak, Afganistan, Germania, Turcia,
Groenlanda, Alaska și Los Angeles.
Au trebuit să mă dea jos.
În Irak a fost nebunie, prieteni.
Când aterizezi în Irak, nu e ca aici, în El Paso,
unde avioanele aterizează...
Acolo se trage în avioane, iar avioanele vin așa...
Și în ultimul moment...
Caca.
Tot avionul miroase a chimichangas.
A fost groaznic.
Ăla a fost cel mai înfricoșător show din viața mea.
Sunt în Irak, în miezul nopții, afară, fără cort, beznă,
elicopter zburând și un reflector, pe mine.
Și trebuia să fiu amuzant. Și eu auzeam...
Și partea dementă e că am văzut un semn
care mi-era familiar.
Au metrou în Irak.
"E chiar...? Ce-i asta ? E metrou ! Mamă !"
M-am întors în cameră.
Aveau o reclamă în limba lor, Doamne, era să-nnebunesc.
Același lucru...
"Doamne, închide-l, închide-l !"
Demență, frate.
Și știi ce a mai fost demență, bro ?
Când am fost în Irak, au vrut să merg în mai multe baze,
dar nu voiau să mă lase pentru că trebuia să-mi dea cască și vestă antiglonț.
Și se pare că nu aveau mărimea mea.
Mi-au pus vesta aia de 35 kg pe mine.
Arăta ca o bavețică antiglonț.
Dacă cineva îmi împușca sendvișul, scăpam.
Era până aici.
Doamne.
Nu, nu.
Am zburat în Coreea.
Și asta m-a dereglat puțin.
Ne-am cazat la un hotel și m-am cam speriat,
pentru că pe telefon era un bilet mare pe care scria,
"Nu discutați informații confidențiale."
"Cineva ascultă mereu."
E aiurea că mi-am sunat iubita acasă, da ?
"Alo ?" "Bună, iubito."
"Dumnezeule, unde ești ?" "Nu pot să-ți spun."
"Doamne, sunt atât de îngrijorată !"
"Nu-ți face griji, iubito. Totul e în regulă."
"Mi-e atât de dor de tine. Unde ești ?"
"Nu pot să-ți spun."
Și încerc să-i dau indicii.
"Germania ?" "Ce ?"
"Glumeam." "Slavă Domnului, iubito."
"Aș vrea să fii acasă." "De ce ?"
"Dacă ai fi acasă, am fi în dormitor."
"Serios ? Și mai ce ?"
"Și am sta în pat." "I-auzi."
Deodată aud o voce, "Ce altceva ai mai face ?"
"Iertare. Continuați. Continuați."
Invidioși peste tot.
Dar m-am simțit bine. M-am distrat.
Am făcut referiri la polițiști și știți, câteodată
sunt probleme peste tot.
Polițiștii mă șicanau la greu.
De-aia acum îmi place că sunt recunoscut.
Acum fac, "A, tu ești."
Nu așa a fost acum 6 ani.
Am avut un show, ca ăsta, în San Antonio.
Și cum s-a terminat show-ul,
"San Antone, să trăiești !".
Și cum s-a terminat show-ul, am rămas în hol,
făcând poze și de-astea.
Apoi am ieșit afară și am fost oprit în fața teatrului,
în fața afișului cu mine însumi.
Cât de trist e asta ?
"Ce faci acolo ?" "Stau."
"Ai un buletin ?"
"Vezi-ți de drum." "Bine."
De câte ori am ocazia să mă distrez cu ei, o fac.
Ultima dată când m-au oprit,
polițistul a venit la mine plin de răutate.
"Știi de ce te-am oprit ?"
M-am uitat la el c-o față serioasă și i-am zis,
'"Că sunt negru."
"Da, omule. Care-i treaba, durule ?"
Și-a aprins lanterna.
"Pleacă de aici, fraiere."
Și apropo, mulțumesc celor care mi-au adus torturi de ciocolată.
Le-am primit chiar înainte de show.
Vă mulțumesc mult de tot.
Foarte drăguț.
Cineva a adus și Chico's Tacos. A fost minunat.
Voi, cei care sunteți de aici, știți despre ce e vorba,
dar cei care se uită de acasă se întreabă
"Chico's Tacos ? Ce dracu' e asta ?"
E o tradiție în El Paso.
Dacă vii în El Paso...
Doar să știți că...e ceva de aici.
Este tradiția din El Paso.
Mă întâlneam cu lume prin alte orașe,
ca Chicago sau New York și-i întrebam, "De unde ești ?"
"El Paso," și le ziceam, "Chico's Tacos,"
și ei făceau...
E ceva de suflet.
E cea mai nebună mâncare pe care am încercat-o.
Cea mai nebună.
Asta pentru că, îți dau acolo sendvișurile alea mici
și ai un fel de sos pe care îl torni peste.
Și sendvișurile astea plutesc și absorb...
Nu credeam că apuc ziua când o să beau un taco.
Și asta trebuie s-o faci la sfârșitul serii.
Nu-ți planifica ceva după ce mănânci alea.
"Mergem să mâncăm ceva la Chico's și apoi mergem la film."
Nu, nu faceți asta. N-o faceți.
Stai la film acolo, "Hei, e un film tare !"
"E ăla cu Nicolas Cage care vine și..."
"Joacă personajul negativ, dar de fapt e cel bun."
Apoi, deodată...
Te aleargă lumea.
Unii fac..."Chico's."
O tradiție din El Paso.
Știți ce e haios ? Că peste un an
vor fi mulți care vor vedea show-ul din toată lumea.
Ca și primul DVD în Canada, Australia și Europa,
DVD-ul ăsta o să ajungă undeva în Australia.
Și unii în Australia vor spune, "Ce dracu' e Chico's ?"
"Crikey, trebuie să mergem. Trebuie să vedem Chico's."
O să vedeți.
Lumea o să se agite.
"Trebuie să încercăm Chico's."
"Sună splendid. Într-adevăr."
"Să bei un taco. Nu credeam c-o să apuc ziua asta."
"O să încerc. Mergem la El Paso."
Am primit Chico's Tacos și torturi.
Într-o seară la un show am primit 11 torturi de ciocolată.
Făcute de localnici așa că le-am luat acasă.
Și e un motiv pe care nu l-a mai avut nimeni de aici
la 3 dimineața.
Că nu intri pur și simplu în casă cu 11 torturi.
Faci gălăgie.
Intru cu ultimele 2 torturi și prietena mea e în bucătărie.
Și zice, "Ce dracu' sunt astea ?"
Încerc să fiu simpatic, "Cofetărie."
"De unde ai atâtea torturi ?"
"Iubito, lumea de la spectacol mi le-a adus."
"O să le mănânci pe toate ?"
"Într-un final. Că n-o să le mănânc dintr-odată, nu ?"
Și după 2 ore, "Clear !"
"De unde știi că nu vrea cineva să te otrăvească ?"
"Cu torturi ? Serios ?"
Trăiești cu torturi, mori din torturi.
Nu.
Ne tot contraziceam și l-am trezit pe Frankie.
Și vine în bucătărie la 3 dimineața și face...
"De unde sunt atâtea torturi ?"
"Lumea de la spectacol mi le-a adus."
"Spune-le că am zis mulțumesc."
"O să le spun că le-ai mulțumit, Frankie."
"Gabriel, cum de ți-au adus torturi ?"
"Pentru că acum 10 ani am făcut o glumă în care am spus că"
"îmi plac torturile de ciocolată. Și acum lumea îmi aduce."
"Să zici că îți place și Transformers."
O să fac și asta, da ?
Fata îmi zice, "Iubitule, du-l pe Frankie la culcare."
"Frankie, trebuie să mergi la culcare."
"Vrei niște tort ?" "Da."
Am luat un tort mic, din alea cu capac de plastic
și hârtie într-o parte și i l-am dat, "Poftim."
"Doar o bucățică ?"
"Frate, e un tort mic, poți să-l iei pe tot."
Și a făcut o față la 3 dimineața de parcă primise un dar de la Dumnezeu.
I-am zis, "Poftim." și el...
"Ia-l în cameră."
Dimineața următoare m-am dus să-l iau la școală.
Era în budă plângând.
"Ești în regulă ?" "Stomacul."
"Stomacul ? Prea mult tort ?"
"Da."
"A fost bun ?" "Da."
"Ne vedem la mașină."
Peste 20 de minute apare la mașină, transpirat tot.
"Ești bine ? Cum a fost ?" "Am umplut buda."
"Hai în mașină."
Am întârziat la școală 45 de minute.
De obicei, când îl duc, îl las într-o zonă specială a școlii,
cu marcaje și un supraveghetor pentru siguranța copiilor.
Când întârzii 45 de minute, nu mai e nimeni acolo,
așa că l-am lăsat în fața școlii.
Se pare că nu e voie. Nu trebuie să faci asta.
Nu știam asta.
"Du-te." "N-am voie să..."
"Știu, tati, du-te, ai întârziat, fugi."
De nicăieri apare directoarea.
Știu că era directoarea că el face, "E directoarea !"
"Frate, calmează-te, am 30 de ani, nu-mi pasă."
Și vine directoarea.
"Domnule, aici nu e zonă de lăsat copiii."
"Vă rog să-l duceți în partea cealaltă a școlii."
"Nu puteți să-l lăsați aici."
Eu zic, "Fii atent aici."
Senora...
"Așa se face, puștiule, așa se face."
Directoarea a fost incredibilă, a zis,
"Usted no puede dejar su hijo aqui."
"Saca la huelta a la otro lado de la escuela."
"Aya si-si, aqui no-no."
"Yo no soy pendeja." (Nu sunt proastă.)
S-a întâmplat asta pe bune ? Da.
M-am simțit prost, pentru că Frankie mi-a zis când l-am luat
"Directoarea a țipat la mine." "Îmi pare rău."
"O să-i spun lu' mama." "Nu. E-n regulă, omule."
Acum ne avem bine cu maică-sa.
Și e aiurea că am avut o ceartă în weekendul ăla.
Nu ceva grav, dar a fost ceva... adică putea fi prevenit.
Prietena mea dădea cu spatele pe alee și cineva lăsase o...
Cred că se mutaseră și au lăsat o cutie mare în spatele mașinii
și prietena mea dădea cu spatele și-i zic, "Iubito, e o cutie !"
"Am văzut-o !"
Chiar și Frankie i-a zis,
"Mamă, doar ți-a zis că e o cutie acolo."
"Taci !"
Am intrat în casă, m-am uitat la ea și am zis,
"Care e problema ta ?"
Și tocmai intra Frankie.
"Vă certați."
"Draci...nu, nu, îmi pare rău, Frankie. Nu ne certăm."
"Țipai la mama." "Nu, nu, o iubesc pe maică-ta."
"Doar că nu mă auzea."
"Nu ești supărat pe ea ?" "Nu, nu sunt."
"Iubito, te iubesc, te iubesc. Vezi ? O iubesc pe maică-ta."
"O iubesc, totul e în regulă."
"Vrei să mergem să jucăm ceva jocuri video ?"
"Hai, joc cu tine." "Bine." "Bine, hai."
"Nu sunt supărat pe maică-ta, hai să mergem."
"Zi-i la revedere lu' maică-ta." "Pa, mamă."
"Haide, totul e-n regulă. Nu sunt supărat pe ea, hai..."
"Haide..."
Unii râd, alții se-ntreabă, "Chiar poate să spună astea ?"
Am strecurat-o discret, nu ?
Nu, nu ne certăm.
Dar a trebuit să mă revanșez că am țipat la Frankie.
"Frankie, facem ce vrei tu să facem, orice."
"Gabriel, putem să mergem la sala de jocuri ?"
"Sala de jocuri ? Tati, dar ai Nintendo Wii acasă !"
Și apoi mi-a venit brusc în minte de acum 20 de ani.
"Que, que ? Arcade ?"
"Cabron, tu tienes un Nintendo en la casa."
"Ai un Nintendo acasă."
"O, Doamne, am ajuns ca mama."
"Hai, tati, să mergem."
Și ajungem la sala aia mare de jocuri, da ?
Și m-am simțit atât de p-afară pentru că nu știam
că nu mai trebuie să bagi monezi în aparate.
Mi-aduc aminte de monezi...
Mă gândeam, "Uite 5 dolari." și el se uită la mine...
"Ce-i ? Du-te și joacă." Și el se-ntoarce, "Gata."
Nu știam asta.
Trebuie să te duci la alt aparat, bagi banii și-ți dă un card.
Și apoi bagi cardul ca să te joci.
Și ce jocuri voia el să joace nu costau 25 de cenți.
Costau 3 dolari. Fiecare.
Un aparat mare și vechi numit Dance Dance Revolution.
Unii dintre voi îl știți ? Oarecum, așa.
Pentru cine nu știe, jocul e destul de simplu.
E cu dans, un ecran mare și niște săgeți care ies după muzică
și ce săgeată apare, trebuie să calci pe ea.
Destul de mișto, dar toată muzica e tehno... și e tare.
Știu că îmbătrânesc că am zis,
"Trebuie s-o dea mai încet."
"Dance Dance Revolution Revolution."
"Fiți gata."
Și copiii, "Sunt gata."
"Selectați muzica."
Și pe asta dansează.
"Gata ? Începeți !"
"Perfect." Și copiii...Iar eu...
Îmi place jocul, dar ar trebui să fie mai prietenos cu pufoșii,
ca și ei să poată să se distreze.
Am stat să ne uităm la jocul ăsta peste o oră.
I-am zis lui Frankie, "Hai să jucăm altceva și ne întoarcem"
"când o fi coada mai mică."
"Coada nu e mică niciodată." Perfect.
Și m-am uitat la copil după copil după copil.
"Pe bune ? Cât costă ?"
"E 3 dolari pe dans." "3 dolari dansul ?"
Și apoi m-am gândit, "Am dat 20 acum 2 seri deci..."
3 dolari nu mai pare mult.
Dacă stau să mă gândesc.
Unii aplaudă, alții, "Nu pricep."
În fine...
Deci copil după copil. Apoi am observat ceva.
Mereu e câte un copil care știi că va crește puțin mai...creativ
decât ceilalți, prin felul cum dansează la joc.
Și ceilalți copii știu că urmează ceva.
"Trebuie să vezi. Când Benji dansează, trebuie să vezi."
"Privește."
Și apare Benji.
"Dance Dance Revolution. Fiți gata !"
"Sunt foarte gata."
Eu fac, "Începe."
"Selectați muzica."
"Gata ? Începeți !"
Și puștiul s-a declanșat.
"Perfect."
"Știu."
Frankie zice, "Eu urmez." "Nu poți să urmezi după așa ceva."
"Mai bine vii încoace și joci niște Street Fighter, omule."
"Să-ți arăt cum să arunci niște bile de foc."
A trebuit să mă revanșez altfel. L-am dus la...Disneyland.
Nu m-am mai dus de mult acolo pentru că, știți de ce ?
Acele roller-coast-ere nu sunt prietenoase cu pufoșii.
Disney e grijuliu. De aceea e atâta siguranță acolo.
Au tot felul de măsuri de siguranță.
Și când ai peste 130 kg, mai bine stai în parcare.
Pentru că au atâtea, știți...
Ești pufos, uită.
De-aia îmi plac carnavalurile de cartier.
De-alea pe care le construiesc în vreo 6 ore.
În roller-coaster-ele alea pot să mă dau.
E o singură bară, 3 clicuri și asta e.
Dacă se închide, bun, dacă nu, "Ține-te bine !"
În plus, pufoșii nu cad niciodată. Noi nu cădem.
Știți cine cade ?
Tipul slab care e înghesuit lângă noi.
El face...
Mai mult loc.
Dar eu și Disney, nu.
Dar a trebuit pentru că am făcut-o de oaie.
Am adormit pe canapea și m-am trezit,
...și Frankie se uita la tv.
Și zice, "Uite, Gabriel, uite, Disneyland."
"Frate, ce mare șmecherie ?"
"E Disneyland. N-ai fost niciodată acolo ?"
"Tata nu m-a dus niciodată."
O, nenor...
A doua zi dimineață...
"Bine ați venit în lumea magică a lui Disney."
Ne plimbam prin parc, era fericit.
Am ajuns în mijlocul parcului și a fost atât de haios.
Începuse să obosească.
Era demențial, pentru că până atunci nu mă văzusem decât pe mine așa...
Ca să vezi o versiune de 10 ani așa...
Demențial, eram pe jos.
Îi zic, "Frankie, vrei să facem o pauză ?"
"Gabriel, parcul ăsta e mare."
"Vezi ? Nu e chiar mică lumea asta."
"În fine, tati, stai jos."
Și stăteam jos, așteptând.
Când, deodată, am început să fiu recunoscut în Disneyland,
ceea ce pentru mine a fost tare.
Lumea trecea pe lângă mine.
"Fluffy, putem să facem o poză ?" "Sigur."
Și apoi...alții. "El e !"
"E tipu' ăla." "Pikachu."
Erau deja 10 oameni în jurul meu,
de parcă eram un personaj nou în parc.
Faza tare, Frankie începuse să se enerveze.
Făcea, "De ce nu te lasă în pace ?"
"Frankie, ei sunt cei care vin la spectacole."
"Datorită lor ai PlayStation."
"Mulțumesc."
"Hai, fă poze."
Îi zic lui Frankie, "În ce vrei să te dai ?"
"Să mă dau ?" "Da, în ce vrei să te dai ?"
"Nu vreau să mă dau în nimic."
"Atunci ce dracu' căutăm în Disneyland ?"
"În reclamă spuneau că Disneyland e cel mai fericit loc de pe Pământ."
"O, Doamne. Ăla e IHOP."
"Ce dracu' facem aici ?"
Stăteam la IHOP și am început să vorbim și a fost un moment
de apropiere, pentru că nici la Frankie nici la mine, tații nu erau în poză,
așa că s-a creat un fel de legătură, ceea ce a fost drăguț.
Frankie mi-a zis ceva ce m-a lovit direct aici.
Vorbeam cu el, îi zic,
"Frankie, ai vrea să vorbești sau să-l vezi pe tatăl tău adevărat ?"
Și el zice, "Tu ești tatăl meu adevărat."
Și apoi a continuat cu asta, "Vreau ca numele meu să fie Iglesias."
Și apoi apare maică-sa, "Și eu."
Lucrează împreună. Știam eu.
E echipă de 2.
În fine.
Altădată, i-am dus la IHOP, super distracție.
Am intrat înăuntru, eram cu amicul Noah.
Am mâncat, am vorbit, apoi am ieșit în parcare
și am descoperit că mi-au furat mașina.
Și eu eram plin. Făceam...
"Trebuie să mergem pe jos."
Amicul Noah încerca să mă ajute,
"Gabriel, nu ai OnStar ?"
"Da, dar e în mașină, fraiere."
"Nu poți să suni la ei ? Poate ți-o localizează."
"Draci, Noah, ești un geniu."
Mi-am scos mobilul, cardul OnStar și am sunat.
"OnStar. Pentru serviciul OnStar, apăsați 1."
"Para servicio en espanol, oprima el numero dos."
"Pentru a raporta un furt, apăsați 3."
"Un moment."
"Vă mulțumim că ați ales OnStar. Mă numesc Kim."
"Cu ce vă putem ajuta ?"
"Kim, tocmai mi-au furat mașina la IHOP."
"Îmi pare rău, domnule. Puteți să-mi dați seria OnStar ?"
"Știi, Kim, nu pot să citesc cardul."
"E cam șters. Pot să-ți dau un număr de card sau CNP ceva ?"
"Domnule, spuneți-mi numele." "Bine, Gabriel Iglesias."
"Bin..."
"Alo ?"
"Kim ?"
"Se scrie cumva cu I ?"
"OnStar. Pentru serviciul OnStar, apăsați 1."
"Para servicio en Espanol oprima el numero dos."
"Un momento, por favor."
"Vorbesc și spaniola, ticălosule !"
Vă iubesc, El Paso.
Muchas gracias. Vă mulțumesc mult de tot.
Vă mulțumesc.
Acest spectacol e dedicat lui Frankie
Traducere PREL. GHENCEA
Tuturor oamenilor din El Paso și milioanelor din lumea întreagă
care mă susțin, le spun VĂ MULȚUMESC !