VÁŠ POHŘEBNÍ ÚSTAV A KREMATORIUM
VDANÁ S PODVAZKY
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
HEMŽIVÍ A BZIKAVÍ DEZINSEKTOŘI
A DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Čau, přemýšlel jsem nad marketingovým sloganem pro naše Tílkové bombarďáky.
Tady je: „Tílkové bombarďáky. Tílka pro vaše zadky.“
To je skvělé.
Já vím. Zekeu, tohle je ten nejlepší oděvní vynález, o jakém kdy kdo slyšel.
Nahradit kapsy větracími otvory?
Jsme nejlepší podnikatelé všech dob.
Spíš novopodnikatelé. Protože náš nápad změní svět.
A tady jsou další skříňky. A pár jich je i tamhle.
Máme všechno, co si řekneš.
Čau, kluci. Hezky po wagstaffácku přivítejte nového studenta, Willa.
Wille, tohle jsou spolužáci z osmičky, Jimmy Jr. a Zeke.
- Čau. - Jak je?
Uteč, Wille. Odejdi, dokud můžeš.
To jsou Louise a Gene, moji sourozenci. Malí darebáci.
V jaké jsi třídě, Wille? Ve čtrnácté?
Ne, jen vysoký osmák. Ahoj, Zekeu.
- Čau, Wille. - O čem jste se bavili?
O něčem, co v módním průmyslu a životě, jak jsme ho znali,
způsobí revoluci. Tílkové bombarďáky.
Jo, ty vaše „trenky bez kapes“.
Ano. To je až příliš zjednodušený popis, ale ano.
Právě jsem si vzpomněl, že už musím do třídy. Tak já jdu. Fajn.
- Ale ještě nezvonilo. - No jo.
Promiň. Přes to klábosení na chodbě tě neslyším.
Uvidíme se ve třídě.
- Tak jo. - Zeke takový obvykle nebývá.
- Já vím, jaký je. - Vážně?
Ve třetí třídě jsme chodili na stejnou školu.
- Všichni mu říkali „Čuronátor Zeke“. - Cože? A proč?
Nejdelší dočůrání? Doba trvání nebo vzdálenost? Nebo obojí?
Ne tak úplně.
- Fajn, chceš pokračovat v prohlídce? - Už jsi Willovi ukázala holubovou zeď?
- Holubovou zeď? - Jo, název odpovídá.
Uvidíme, jestli poznáš ty moje.
Napovím ti. Jsou hnědé. Jako oči jejich tatínka.
„Ahoj. Já jsem Bob. Rád zametám, ale zákazníky si udržet nedokážu.“ Švanda.
Rýmovačky mohou ublížit.
„Já jsem Jimmy. Rád postávám před svou restaurací.“
Moment, proč sem jdeš?
Nudím se. To znáš, ne? Je to tvá životní náplň.
Fajn. Díky, žes mi to přišel říct až sem.
Poslední dobou mám nějak prázdno. Co ty?
- Jo. Potřebuješ něco? - Objeví se jedna krysí...
- Jo. To k tomuhle byznysu patří. - ...smečka.
Jedna krysí smečka obalená šváby
a najednou lidem nechutnají špagety.
Tys u sebe měl krysí smečku obalenou šváby?
Jo. Tobě se to ještě nestalo?
Ne najednou. Naše krysy si se šváby nerozumí.
Tak to máš štěstí. Burger s masovými kuličkami?
To jsem jen zkoušel.
Je to několik malých masových koulí místo placičky.
Malé masové koule?
Jen jsem tak blbnul. Sýr je drží pohromadě.
- Jo? Tedy... - Tak jo, měj se.
Dobře, ahoj.
- Jsi prďoch. - Jasně.
To byl skoro normální rozhovor. Ale to bys nebyl ty, abys to neřekl.
To jsi ty.
Jsem blázen, nebo by z toho byl pěkný byt?
Pár pokojových květin, možná mini lednička...
Je to v podstatě náš byt, ale vylepšený.
Mám pár dalších nápadů ohledně Tílkových bombarďáků.
Ten název je dost dlouhý. Co kdybychom jim říkali TB?
Jo, jasně.
Ale problém je v tom, že je to i zkratka pro tuberu.
- To zní skvěle. - Posloucháš mě vůbec?
- Jo. Promiň. - Kam koukáš?
- Nikam. - Co, tetherball? Bože, další TB.
Jo, tak tohle je náš tetherball.
Dokáže být záludný. Jestli budeš hrát, dej si bacha.
Chceš si to zkusit? Netrefils.
- Jsem v pohodě. - Promiň. Hned se vrátím.
Dobře.
Co říkáš na tenhle slogan: „TB, které chcete dostat.“
Jo, super. Hele, už musím jít. Za chvíli musím někde být, jo?
Co to má být? Tohle je dnes už podruhé, co Zeke prostě utekl.
Když musíš, tak musíš. Slyšelas tu přezdívku.
Kečup miluje hořčici Ale ta je z něj v prčici
Tak jim nechám trochu soukromí...
- Co to bude dneska, Teddy? - Asi jen cheeseburger s hranolkami.
Vážně? Všiml sis denní nabídky?
Já ti nevím. Hromada malých koulí v burgeru?
Jo. Dáš si je do pusy a tvé chuťové buňky se zblázní.
Je to zajímavé, Teddy. Hraju si s texturami.
Jo, moc zábavné. Ale já na zábavu nemám náladu.
Na takovou. Na několik koulí v puse.
Fajn. Někteří lidé jsou novým nápadům otevřenější. A ty jsi tupec.
- Přesně tak. Cože? - Nic.
SPECIALITY – OCHUTNEJTE PIZZU S KOULEMI
Co to...
- Jimmy, pizza s koulemi? - Chytré, co?
Jen jsem roztrhal pizzu, umačkal z ní koule
a dal je na druhou pizzu. Úplná koulovačka.
Ukradls mi nápad.
Co? Ne. Ty máš burger, já pizzu.
- To je úplně jiné. - To je úplně jiné.
Je to stejný název.
U burgeru to funguje, protože je to rozebraná...
Hele, Bobe, oba nás napadlo totéž.
- Uvidíme, pro koho se lépe ujme. - U koho se lépe ujme.
- Jdi dovnitř, Treve. - Co? Bože. Gramatika je důležitá.
Je to krádež, Jimmy. Víš, co se stane zlodějům?
- Co, Bobe? - Budou spravedlivě potrestáni.
Spravedlivě potrestáni? To je z Mary Poppinsové?
A co když jo? Byla to skvělá chůva.
Je čas na ravioli
Nebudu je jíst pomalu Ne
Šokovalo by mě, kdyby jo.
Ty fakt nebudeš jíst v jídelně?
Dnes se na to necítím. Proč musíme jíst všichni pohromadě?
Proč nemůžeme jíst každý zvlášť v tichém rozjímání?
Jdu se najíst do knihovny.
V knihovně žádné jídlo není. A ty sis nepřinesl oběd.
Nedává to smysl. Počkej. Jde o Willa?
Co to bylo s tou přezdívkou?
Ty ses počůral do kalhot nebo něco a on si z tebe dělal srandu?
Nechci o tom mluvit.
Prostě chci být dnes sám v knihovně.
Ne ve zlém. Miluju čtení. Miluju. Čau.
Bože, myslím, že Zekea šikanovali. Můj sladký nejlepší kamarád. Sladký Zeke.
Takže Will je tyran.
Vypadá to tak. Tyran Willy, neboli Tyran Willan.
Tyrany nemám ráda.
Obzvlášť ne u nás ve škole. A ve třídě naší sestry.
Co když donutí Tinu, aby se počůrala, a ztrapní ji?
- Už takhle to má náročné. - Jo.
- Musíme to hned utnout. - Říká se „zatnout“.
Měli bychom dát Willovi ochutnat vlastní medicínku.
Západní medicína. Není na ní nic celostního.
- Mám dobrý plán, Gene. - Já taky. Budu žebrat o další ravioli.
Myslím plán, jak se Willovi pomstít za Zekea
a ukázat mu, že žádné šikanování tu nestrpíme.
- Aha. Jo. - Oba si vezmeme krabičku džusu.
- Nevypiješ ho. - To se mi nelíbí.
Pak Tině a Willovi nabídneme místa proti nám.
Proč by si nesedli k Tininým neškodným sourozencům, ne?
- Jsme úžasní. - Nevědí, že máš schovanou
krabičku džusu, namířenou na Willův rozkrok.
Budu si s nimi povídat, zatímco ty namíříš svůj výstřel.
A až řeknu „zajímavé ravioli,“
zmáčkneš krabičku
a postříkáš Willovi rozkrok džusem, takže to bude vypadat, že se počůral.
Až ucítí mokro, vstane
a já zařvu: „Fuj, všichni se podívejte na Čuronátora Willa.“
Celá jídelna se na něj podívá,
všichni si ukazují a smějí se a Will řekne:
„Nedostal jsem přesně to, co si zasloužím?
„Díky, Louise a Gene, že jste mě vrátili na zem.
„Pokud je to vaše práce. Nevím to jistě.“
A budu odškodněný za ten vylitý džus?
V příštím životě. Což může být brzy, pokud nás Will zabije.
Ale to riziko musíme podstoupit.
Mluvíte o tom, že něco provedete Willovi?
Něco opravdu hrdinského, jo. Proč?
Taky je mi Zekea líto, ale nemyslím si, že agrese je odpovědí.
Rozhodně je.
Pokud šikanujete tyrana, je to stále šikana.
- Nemám náladu na hádanky. - Ty vypadají zajímavě.
Co je to? Jedlé polštářky plněné sýrem?
Nechala jste si utáhnout drdol? Vypadá skvěle.
- Nechala, díky. - To já děkuji.
Jaký je ten normální cheeseburger, který si můžeš dát kdykoliv, Teddy?
Moc dobrý, Bobe.
Nemůžu uvěřit, že mi Pesto ukradl ten nápad s koulemi.
Lidi občas napadne totéž současně.
Vzpomínáš, jak ten samý rok vyšel Drtivý dopad a Armageddon?
Nebo jak začal Steve Harvey plešatět ve stejném okamžiku jako já?
- Strašidelné. - To vůbec není totéž.
Já měl ten nápad první. On ho viděl a ukradl.
Panebože, má tam frontu.
Co? Ne. Mohli přijít z jiného důvodu.
Stojí kousek od sebe, dívají se stejným směrem
a čekají, až půjdou dovnitř.
Viděli jste, co se děje u Pesta? Pizza s koulemi. Zábavný nápad.
To byl můj nápad!
Objednej si denní nabídku, Morte. Nedělej stejnou chybu jako já.
Jednu denní nabídku, prosím. Podívejme.
- Burger s koulemi. Super. - Neutěšuj mě, Morte.
Bože. Tak tos fakt nezvládl, Morte.
Ahoj. Musíme se přestat takhle scházet.
- Sranda. - Na tu stranu ne, Rudy.
- Sedni si sem. - Co? Proč?
- Je tam divné světlo. - Dobře.
Zekeu. Jsi tady. Jak bylo v knihovně?
Moc hluku?
Viděl mě pan Frond a řekl mi, že potřebuju nějaké živiny.
Řekl jsem mu, že čtu kuchařku, což by se mělo počítat, ale nesouhlasil.
A já ji nečetl. Jen jsem měl ruce takhle.
Chci ti říct, Zekeu, že jsem tu pro tebe a záleží mi na tobě.
- Chceš mé ravioli? - Jo.
Mluvil jsem se Zekem.
Neboj, Zekeu. Už jsme to vymysleli.
- Díky. Cože? - Sejmeme Tyrana Willyho.
- Tyrana Willana. - Cože? Co uděláte?
Nemusíš to tajit. Už jsme na to přišli.
Víme, že tě šikanoval.
- Zekea šikanovali? - Tak počkat.
Chápu, proč jsi mi to nechtěl říct.
Jsem tady za frajera a ty ses styděl.
Ne. Vy to nechápete.
Hele, jakmile si Tina a Will sednou, rozptýlím Willa,
Gene mu postříká rozkrok jablečným džusem...
Mým džusem. Někteří z nás toho dnes dost obětují.
- Ne, to ne. Nedělejte to, prosím. - Už jde. Tino, Wille, tady.
Ahoj, jen jsme stáli ve frontě na oběd.
Šlo to dobře. V jeho staré škole měli taky obědy.
- Sedni si proti mně, Tino. - Dobře.
Čau, Wille. Sedíš tady, to je super.
Skvělé.
Tak co, Wille, co zatím na Wagstaff říkáš?
Zatímco budeš odpovídat, udržuj oční kontakt a nedívej se jinam.
Vypadá to tu dobře.
- Wille... - Co je?
Zajímavé ravioli.
- Ne, Gene! - Co to děláš?
Kde to je? Dej mi to. No tak.
- Přestaň. Zkazíš to. - Co se tam dole děje?
Pusť to.
A co říkáš na holubovou zeď, Wille?
- Holubopřísná, co? - Cože?
- Sakra, Gene. - Tys trefil Zekeův rozkrok?
Špatné zprávy? Ano. Dobré zprávy? Ještě tam něco zbylo.
Neříkej to, Wille. Neříkej to.
- Ale co? - Čuronátor Zeke.
- Promiň, Zekeu. - Tak a dost.
Já nechtěl říct... Počkat... Tys to chtěl stříknout na mě?
Ano. Chtěli jsme tě šikanovat, než bys to udělal někomu jinému.
Takže to vyšlo? Jsme za hrdiny?
- Řekněme, že jo. - Lidi, prosím.
Proč si nevybereš někoho podobně vysokého? Čahouna. Jako je pan Branca.
- Nechci žádné potíže. - Všichni přestaňte.
Will nikdy nikoho nešikanoval.
- Co? - Cos to říkal?
To já byl ten tyran.
A to byl zbytek mého džusu.
Takže ty nejsi tyran?
- Ne. - Ale jsi tak vysoký.
Vyzařuješ trochu vibrace „nezahrávejte si se mnou,“
ze kterých tu hodně holek šílí. Jiných holek. Já ne.
- Ale chápu je. - Vidím to.
Jak říkal Zeke, on byl tyran, já ten šikanovaný.
Půjdu to zkusit vysušit.
Promiň. To nebyla šikana, že jsem tě postříkal.
- Jen nehoda. - Co se stalo, Zekeu?
Nejsem na to pyšný, ale v době, kdy jsem začal
chodit na základku Rocky Creek, kam chodil i Will,
už jsem vystřídal hodně škol, protože má rodina se neustále stěhovala.
Vždycky jsem byl ten nový. A najít si přátele nebylo snadné.
Spolu s tím a mými problémy ovládat impulzy
jsem se začal prát.
Neustále. Než jsem se nadál, byl z toho sport.
Nemohl jsem si pomoct. Měl jsem prostě hodně nervózní energie.
Jednou jsem někomu nasadil kravatu.
Asi šel zrovna na záchod
a taky měl možná strach z té kravaty.
No a on... Trochu se počůral.
Všichni si na něj ukazovali a smáli se. A tím to začalo.
Když se počůral, ostatní děti, které to pobavilo, řekly:
„Pojď k nám do party.“
A já se je pak snažil rozesmát.
A i když se kvůli mně počůral jen jeden kluk,
říkali mi „Čuronátor Zeke“.
Jo, Will byl jedním z dětí, které jsem šikanoval.
Čuronátor Zeke!
Měl jsem partu, přezdívku
a poprvé mi přišlo, že někam patřím.
Páni.
- Já vím. Je toho hodně. - To je dost hrůza, Zekeu.
Prý mám perfektní krk na kravaty, ale snažím se zhubnout.
Já vím. Je to hrůza. Nerad o tom mluvím.
Nerad nad tím i přemýšlím. Už nejsem takový.
Zekeu, ale teď máš šanci se omluvit a napravit všechny křivdy,
které jsi v minulosti napáchal.
Určitě by ses měl omluvit.
Možná mu poslat koš s dobrotami nebo mu dát váš dům.
Nebo jeho jménem adoptovat dálnici.
Nevypadá to, že by byl Will připraven na mou omluvu nebo se mnou vůbec mluvit.
Myslím, že to nejlepší, co můžu udělat, je udržovat uctivý odstup.
Ne, Zekeu. Udělej to hned. Je to jediný způsob, jak jít dál.
Ale já...
Už zvoní. Asi to budeme muset odložit a soustředit se na učení.
Počkej, Wille. Můžeš se s námi po škole sejít na schodech před školou?
- Zeke ti chce něco říct. - Jestli už něco máš, je to v pohodě.
Je to na poslední chvíli, chápu to. Pravděpodobně už něco máš.
Ne, budu tam.
- Super. - Super.
Pojď, Wille, dovedu tě na další hodinu.
Myslím, že spolu máme algebru. Doalgebruju tě tam.
Věř mi, Zekeu. Tohle bude dobrá věc.
Ach jo.
Zbytek si budu muset vzít na cestu.
A je to.
- Jako malá italská veverka. - Jo.
Bobe, budeš se pořád takhle trápit nebo co?
Někdo si Pesta fotí drahým foťákem.
Myslíte, že jsou z novin?
Panebože, to by stačilo. Jdu tam.
- Nedělej to, Bobe. - Linda má pravdu. Za jakým účelem?
„Za jakým účelem?“ Prostě řekni „proč“.
- Proč? - To se ptáš mě, nebo Boba?
- Nevím. - Povím to na něj.
Řeknu tomu novináři,
pokud to je novinář, že to byl můj nápad.
No tak, Bobe. My víme, že to byl tvůj nápad, a ty to víš taky.
A zítra budeš mít další.
Pokud si kvůli Jimmymu neuženeš infarkt.
Linda má pravdu, Bobe. A má terapeutka by řekla,
že by ses měl zaměřit na vlastní štěstí
a neporovnávat se s ostatními.
Tvá terapeutka je blbka.
To odvoláš, Bobe. Takhle o dr. Marjorie mluvit nebudeš.
Ta žena si toho už vytrpěla dost.
- Cože? - Koule se vždy nevalily jejím směrem.
Dobře, omlouvám se. Asi je skvělá. Jen nikdy nepotkala Jimmyho Pesta.
Bobe.
Tolik malých kuliček. Já chtěl vážně jen polévku.
Já vím, Morte. Já vím.
Tak jsem si pomyslel: koule, pizza.
A bum. Byla z toho pizza s koulemi.
- Panebože. - Budeme v novinách, Bobe.
Na internetu. Kde se to počítá. Moje máma na mě konečně bude pyšná.
To je skvělé. Mám pro článek zajímavé informace.
- Pardon. Kdo jste? - Já jsem ten, kdo vynalezl...
Vynalezl jsem... Náhodou jsem vynalezl...
Podívejte, nevím, co má tohle znamenat, ale mám uzávěrku, ano?
Měl byste dělat rozhovor se mnou.
Koho si vybrat na rozhovor? Vynálezce pizzy s koulemi
nebo chlápka, který sem přišel z ulice
a ječí, zatímco se snažím pracovat?
Já neječím.
Pojďme někam do klidu. Vraťme se do kuchyně.
Ukážu vám troubu, kde se to všechno děje.
Vypadá jako mikrovlnka, ale není tomu tak.
Takže zůstaneš?
Ano. Postarám se o to, aby ten chlap světu řekl,
že Jimmy je velký podvodník.
Dobře. Dáš si při tom čekání vodu?
Ne, nechci vodu. Vlastně ano. Mám trochu žízeň.
- Díky. - Sedm dolarů.
- Co? - Dostal jsem tě. To jsem celý já.
Nikde Willa nevidím, J-Ju.
Asi šel domů, zkusíme to zítra.
Počkej, Zekeu. Vím, o co ti jde.
Chceš to odkládat.
No, hádej co. To nikam nevede.
- Já vím, ale... - Poslouchej, Zekeu.
Všichni máme něco, na co nejsme hrdí.
Já řekl Andymu a Olliemu, že jsou jen jeden.
- Rozhodilo je to na celé týdny. - Ježíši.
Jde o to, že si uvědomíme své chyby a poučíme se z nich. Tak se rozvíjíme.
Zmeškali jsme to? Natáčel to někdo?
Ještě ne. Ale jak to vypadá, Will už šel domů a...
- Tady je. - Sakra.
A tohle děláme při posledním zvonění. Vyjdeme ven.
A tím je tvá uvítací prohlídka školy u konce.
Čau, Wille. Zeke ti chce něco říct. Zekeu?
- Omlouvám se, že jsem tě šikanoval. - Dobře.
Mrzí mě, co jsem dělal, abych zapůsobil na ostatní.
Ty kravaty a tak. Ale už nejsem takový.
Doufám, že mi odpustíš, že jsme v pohodě a můžeme jít dál.
Páni, Wille. Docela upřímná omluva tady od Zekea. Co na ni říkáš?
- Nepřijímám ji. - Co? Jak to sakra myslíš, Wille?
Ani se neomluvil za to, co opravdu udělal.
- Ale... - Co, že tě donutil se počůrat?
Nedonutil mě se počůrat.
Nasadil mi pár kravat, ale to není to nejhorší.
A co je ta nejhorší část?
Hej, Jimmy Jr., nemusíš už jít? Máš tamtu věc, ne?
Radši už jdi. Utíkej. Padej. Zmiz.
Utahoval si z toho, jak mluvím.
Jak mluvíš? Vždyť jsi v pohodě, mluvíš normálně.
- Z mého šišlání. - Cože? Vážně?
Nevěřím, že sis dělal legraci z toho, že někdo šišlá.
To je úplně mimo.
Bylo to jen jednou a moc mě to mrzelo. Už jsem to nikdy neudělal.
- Počkej, ty šišláš? - Ve třetí třídě jsem šišlal.
Řekl jsem: „Přestaň, Zekeu. Jsi pitomec.“ Jenže jak jsem šišlal, znělo to:
Pfestaň Fekeu. Jfi pitomef.
A Zeke si ze mě dělal legraci.
Nechtěl jsem, aby mě ostatní kluci viděli brečet,
tak jsem se na zbytek přestávky schoval do záchodové kabinky.
Wille.
Pak tam přišly nějaké děti, viděly zavřenou kabinku
a řekly: „Někdo tam kaká.“ A já řekl: „Já nekakám.“
Jenže to znělo, jako bych brečel.
A brečet na záchodech je horší, tak jsem se přiklonil k tomu kakání
a řekl: „Vlastně jo, kakám.“ Udělal jsem prdící zvuky
a snažil se, aby to působilo důvěryhodně.
- To je dobře. - Promiň, Wille.
A Jimmy Jr., prosím.
Jsi můj nejlepší kámoš. Musíš vědět, jak mě to mrzí.
Nevím, co říct, Zekeu.
Ani nevím, jestli s tebou chci dál dělat Tílkové bombarďáky.
To neříkej, J-Ju.
Jo, moc lidí to neví,
ale sám mám vadu řeči.
- Vážně? - Nikdy jsem...
Jo, hodně jsem na tom zamakal, ale občas se to projeví.
Musíte mi věřit. Už nikdy jsem pak nic takového neudělal.
Pral jsme se, ale z vad řeči, něčího vzhledu,
výšky nebo hmotnosti už jsem si nikdy srandu nedělal.
Musíte mi odpustit. Musí být něco, co můžu udělat.
Upřímně, Zekeu, nevím, jak tohle napravíš.
Peníze nikdy neuškodí. Každému stovku? Padesát pro mě za zprostředkování dohody?
Ukázat jim zadek, aby si z něj utahovali?
- Fajn. - Páni.
- Zekeu, nedělej to... - Mohl bys olíznout holubovou zeď.
- Co? - Ano.
- Zajímavé. - Ukázal bys, že je ti to opravdu líto.
Fajn. Vypadá to, že olíznu holubovou stěnu.
Páni. Mimoškolní činnosti mě obvykle neberou,
ale tohle si ujít nenechám.
Jak to, že ani vodu nemá dobrou?
No tak, Bobe. My víme, že to byl tvůj nápad, a ty to víš taky.
A zítra budeš mít další.
Měl by ses zaměřit na vlastní štěstí a neporovnávat se s ostatními.
- Linda má pravdu. Za jakým účelem? -„Za jakým účelem?“ Prostě řekni „proč“.
Díky. Naši čtenáři budou nadšeni. Fajn. Ten chlap je pořád tady.
Budu při odchodu mluvit dál, aby mě nechal být.
Uvidíme se. Nashle.
Co tu ještě děláš, Bobe? Přišels na dobré jídlo? To je švanda.
Přišel jsem sem, abych všem řekl, že jsi lhář, který mi ukradl nápad.
Lhář jsi ty.
Ale teď už chci říct něco jen tobě.
- Co, Bobe? - Radši budu sebou než tebou.
Jo, jasně. Radši budeš živořit,
než abys měl oblíbený podnik a téměř zrenovovaného Nissana? Ale no tak.
Nové nápady budu mít neustále, Jimmy. Tenhle ani nepatřil k mým nejlepším.
Možná spíš k mým nejhorším.
A protože se líbil tobě a tvým zákazníkům, je to jasné varování.
- Au. - Takže tenhle nápad? Klidně si ho nech.
Nepotřebuju ho. Vše, co potřebuju, mám přímo tady.
Páni.
- Nech si toho. - Promiň, takovou sebedůvěru chci taky.
- Mlč už. - Dobře. Mlčím. A nemlčím.
- Jsi zpět. Konečně. - Co se stalo? Udělals pořádný rozruch?
Ukradls novináři pero a počmáral mu poznámky?
Ne. Jen jsem Jimmymu řekl, že radši budu sebou než jím.
To bylo moudré, Bobby. Jsi můj malý Bobby Buddha.
A řekl jsem, že zítra přijdu s lepším nápadem.
- Jo, vždyť jsem ti to říkala. - Asi jsem ti to ukradl.
No, nebudu z toho dělat problém jako někteří hezcí a rozkošní šéfkuchaři.
- Mluví o tobě, Bobe. - Díky, Teddy.
- Tolik holubů. - Vzácné vzpomínky.
- Je to spíš jeden velkej holub než zeď. - Tak jo, jdu na to.
Počkej, Zekeu. Nemusíš to dělat.
Byls ochotný olizovat holuby. To stačí.
Asi jo.
- Určitě? - Jo.
Ptal jsem se Jimmyho Jr. Tebe vlastně taky, ale i jeho.
Jo. Will má pravdu.
Tehdy jsem tě neznal, Zekeu, ale teď už jo. Vím, jaké máš srdce.
Páni, J-Ju...
- Co to děláš? - Přestaň. Nemusíš to dělat.
Takhle to bude ještě krásnější.
- Masakr. - Ano!
- Páni. - Zekeu.
Nebylo to tak zlé. Ale budu... Panebože. Budu zvracet.
Panebože. Jsi můj nejlepší kámoš, Jimmy Jr.
Ty můj taky, Zekeu. I když se teď na tebe nemůžu dívat.
Chápu. Kdo chce olíznout holubím jazykem? No tak. Kdo to chce?
- No tak. Pojď sem, J-Ju. - Hnus!
Chytím tě svým holubím jazykem.
Tohle není šikana. Jen blbneme. Teď pojďte sem. No tak.
České titulky Tereza Nesvačilová