Din BEDEMAND og dit krematorie
KRYB TIL KORSETTET
ÅBNINGSFEST
GENÅBNINGSFEST
VI SVÆRMER FOR SKADEDYR
GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
Jeg kom på et slogan til vores idé med tankbukser.
Hør her. "Tankbukser, tanktoppe til din numse."
Det er så godt.
Ja. Zeke, det er den bedste tøjopfindelse nogensinde.
Udskiftning af lommerne med ventilationshuller?
Vi er verdens bedste iværksættere.
Mere ligesom i-verden-sættere, for vores idé er en gamechanger.
Og her er der flere skabe. Og der er skabe derovre.
Vi har det hele.
Hej. Giv en varm Wagstaff-velkomst til vores nye elev, Will.
Det er Jimmy jr. og Zeke fra ottende klasse.
- Hej. - Hvad så?
Løb, Will. Stik af, mens du kan.
Det er Louise og Gene, mine søskende. Små slyngler.
Hvilken klasse går du i? 14. klasse?
Nej. Jeg er bare høj af min alder. Hej, Zeke.
- Hej, Will. - Hvad snakker I om?
Bare noget, der vil revolutionere modebranchen
og livet, som vi kender det, ved navn tankbukser.
Nåh ja. Det med shorts uden lommer.
Det er en forenklet forklaring, men ja.
Jeg kom lige i tanke om, jeg skal til time. Jeg smutter. Okay.
- Det har ikke ringet ind endnu. - Manner.
Undskyld. Jeg kan ikke høre jer med al den snak på gangen.
Vi ses i klasseværelset.
- Okay. - Sådan er Zeke normalt ikke.
- Jeg ved, hvordan Zeke er. - Gør du?
Vi gik på samme skole i tredje klasse.
- Alle kaldte ham "Stråletisser-Zeke." - Hvorfor kaldte de ham det?
Varighed eller strålens længde? Eller en sjov kombination?
Ikke helt nøjagtigt.
- Skal vi fortsætte rundvisningen? - Har du vist Will bussemandsvæggen?
- Bussemandsvæggen? - Det er, hvad det er.
Se, om du kan gætte mine.
Her er et hint. De er brune som deres fars øjne.
Hej. Jeg hedder Bob. Jeg kan lide at feje. Men kunderne går andre veje. Bummelum.
Det er svært at rime.
Jeg hedder Jimmy. Jeg kan lide at stå foran min restaurant.
Vent. Hvorfor kommer du herover?
Jeg keder mig. Det kender du godt, ikke? På grund af dit liv?
Okay, tak, fordi du kom og sagde det.
Det går lidt trægt for tiden. Går det trægt hos dig?
- Ja. Har du brug for noget? - Man får én rotte ...
- Sådan er branchen. - En flok.
Rotter fulde af kakerlakker,
og pludselig vil ingen spise spaghetti.
Havde du rotter fulde af kakerlakker?
Ja. Har du aldrig haft det?
Ikke på samme tid. Vores rotter og kakerlakker kan ikke enes.
Du er heldig. Burgerkødbollebassin?
Det var bare noget, jeg prøvede af.
Det er en masse små kødboller i stedet for en bøf.
Små kødboller?
Jeg legede bare. Ost holder dem alle på plads.
- Ja? Jeg mener ... - Okay, farvel.
Okay. Farvel.
- Du er en prut. - Jaså.
Det var næsten en normal samtale. Men du er dig, så du måtte sige det.
Det er dig.
Er jeg skør, eller ville det være en fin lejlighed?
Med lidt stueplanter, måske et minikøleskab ...
Det er en opgradering i forhold til vores hus.
Jeg kom på flere idéer til tankbukserne.
Tankbukser er så langt et ord, så jeg tænkte, vi kunne kalde dem TB'er.
Ja.
Men problemet er, at det også betyder tuberkulose.
- Det lyder godt. - Hører du efter?
- Ja. Undskyld. - Hvad kigger du på?
- Ingenting. - Den tøjrede bold? Åh gud. Endnu en TB.
Ja, det er vores stangtennis.
Bolden kan være lusket, så pas på, hvis du spiller.
Vil du slå til den? Du ramte ikke.
- Jeg er okay. - Jeg kommer lige straks.
Okay.
Hvad synes du om dette slogan? "Den TB, du vil have."
Jeg er vild med det. Men hør her. Jeg skal skynde mig et sted hen, okay?
Hvad pokker? Det er anden gang i dag, at Zeke bare stikker af.
Når han skal, så skal han. Han stråletisser.
Ketchup elsker sennep Men ketchup får et flip
Så jeg giver dem lidt plads ...
- Hvad vil du have i dag, Teddy? - Måske bare en cheeseburger med fritter.
Virkelig? Har du kigget på dagens burger?
Jeg ved ikke. En masse små kødboller?
Ja. Der er et kødbollebassin i din mund, og dine smagsløg hopper i det.
Det er sjovt at lege med teksturer.
Ja, rigtig sjovt. Jeg vil bare ikke have det sjovt.
På den måde. Med en masse kødboller i munden.
Fint. Nogle er bare mere åbne over for nye idéer. Og du er dum.
- Præcis. Hvad? - Ingenting.
PRØV VORES NYE PIZZAKØDBOLLEBASSIN
Hvad i ...
- Jimmy, Pizzakødbollebassin? - Genialt, ikke?
Jeg smadrede bare en pizza og lavede små boller
og lagde dem på en anden pizza. Som et bollebassin.
Du stjal min idé.
Hvad? Nej. Din er en burger. Min er en pizza.
- Vidt forskellige. - Vidt forskellige.
Det er det samme navn.
Det dur til en burger, fordi det er som en dekonstrueret ...
Hør her, Bob. Vi fik begge den samme idé.
- Vi får se, for hvem den bedst funker. - Hvem den fungerer bedst for.
- Gå nu bare ind, Trev. - Hvad? Jøsses. Grammatik er vigtigt.
Det er tyveri, Jimmy. Ved du, hvad der sker med tyve?
- Hvad, Bob? - De får deres bekomst.
Bekomst? Er det fra Mary Poppins?
Og hvad så? Hun var en fantastisk barnepige.
Det er tid til ravioli
Jeg spiser dem ikke langsomt fordi Nej
Det ville også chokere mig.
Spiser du virkelig ikke i kantinen?
Jeg har ikke lyst i dag. Hvorfor skal vi alle spise sammen?
Hvorfor kan vi ikke spise hver for sig og fordybe os?
Jeg spiser på biblioteket.
Der er ingen mad på biblioteket. Og du har ingen madpakke med.
Det giver ingen mening. Vent. Handler det om Will?
Hvad handlede stråletisseriet om?
Tissede du i bukserne, og gjorde han nar ad dig?
Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg vil bare være alene på biblioteket.
Ikke på en dårlig måde. Jeg elsker at læse. Farvel!
Du milde. Jeg tror, Zeke blev mobbet. Min søde bedste ven. Søde, søde Zeke.
Så Will er en mobber.
Det ser sådan ud. Mobberen Willy, alias Mobber Willer.
Jeg kan ikke lide dem.
Især ikke på vores skole. Og i vores søsters klasse.
Tænk, hvis Tina tissede, og han gjorde nar?
- Hun har det i forvejen svært. - Ja.
- Han får en balle. - Det er vist "røvballe".
Jeg synes, Will skal smage sin egen medicin.
Vestlig medicin. Slet ikke holistisk.
- Jeg har en god plan. - Også mig. Jeg vil bede om ekstra ravioli.
En plan om hævn over Will for Zekes skyld,
og vi skal vise ham, at vi ikke tolererer mobbere her.
- Ja. - Vi får en juice hver.
- Drik den ikke. - Det kan jeg ikke lide.
Så tilbyder vi Tina og Will sæderne overfor os.
De vil gerne sidde hos Tinas harmløse søskende, ikke?
- Vi er super. - De ved ikke, du har en juice,
som du gemmer og retter mod Wills skridt.
Jeg sludrer med dem, mens du gør klar til at sprøjte.
Og når jeg siger "interessante ravioli,"
klemmer du om juicen
og sprøjter juice på Will, så det ser ud, som om han tissede i bukserne.
Han mærker juicen og rejser sig,
og så råber jeg: "Klamt! Se lige Stråletisser-Will."
Hele kantinen kigger på ham,
og de peger og griner, og så siger Will:
"Der fik jeg vist som fortjent.
Tak, Louise og Gene, fordi I satte mig på plads.
Hvis det var jer. Jeg er ikke sikker."
Får jeg penge tilbage for min juice?
I dit næste liv. Det er måske snart, hvis Will dræber os.
Men den risiko må vi løbe.
Snakker I om at gøre noget mod Will?
Ja, noget heltemodigt. Hvorfor?
Jeg har også ondt af Zeke, men jeg tror bare ikke, aggression er løsningen.
Det er det.
Hvis I mobber en mobber, er det stadig mobning.
- Jeg er ikke i humør til gåder. - De ser interessante ud.
Hvad er det? Spiselige puder fulde af ost?
Fik du strammet numsen op? Den ser fantastisk ud.
- Ja. Tak skal du have. - Selv tak.
Hvordan er den almindelige cheeseburger, som du kan få hver dag, Teddy?
Rigtig god, Bob.
Tænk, at Pesto bare stjal min idé med Burgerkødbollebassinet.
Nogle gange får folk den samme idé på samme tid.
Husker du premieren på Deep Impact og Armageddon det samme år?
Eller da Steve Harvey begyndte at blive skaldet samtidig med mig?
- Uhyggeligt. - Sådan er det slet ikke.
Jeg fik idéen først. Han så den, og så stjal han den.
Åh gud. Der er vist kø hos ham.
Hvad? Nej. Måske er de der af en anden grund.
Alle står lidt fra hinanden og kigger i samme retning
og venter på at komme ind.
Har I set, hvad de laver hos Pesto? Pizzakødboller. Sikken sjov idé.
Det var min idé!
Bestil dagens burger, Mort. Begå ikke den samme fejl som mig.
Dagens burger, tak. Se lige der.
- Burgerkødboller. Sjovt. - Hån mig ikke, Mort.
Der kvajede du dig virkelig, Mort.
Hej. Vi kan ikke blive ved med at mødes sådan her.
- Det er gas. - Ikke der, Rudy.
- Sæt dig her. - Hvad? Hvorfor?
- Lyset er underligt derovre. - Okay.
Zeke. Du er her. Hvad skete der med biblioteket?
Var der for meget larm?
Hr. Frond så mig og sagde, jeg havde brug for næring.
Jeg sagde, jeg læste en kogebog, så det burde tælle. Han var uenig.
Jeg læste den ikke. Jeg holdt bare hænderne sådan her.
Du skal bare vide, jeg er her for dig, og jeg holder af dig.
- Vil du have lidt ravioli? - Ja.
Jeg talte med Zeke.
Bare rolig, Zeke. Vi har din ryg.
- Tak. Men hvad? - Vi gør en ende på Mobberen Willy.
- Drille Diller. - Hvad? Hvad gør I?
Du behøver ikke skjule det. Vi fandt ud af det.
Vi ved, du blev mobbet.
- Blev Zeke mobbet? - Vent.
Jeg forstår godt, du intet sagde,
fordi jeg er en af de seje drenge, og du var flov.
I forstår det ikke.
Hør her. Når Tina og Will sætter sig ned, distraherer jeg Will,
Gene sprøjter æblejuice på Wills skridt...
Min æblejuice. Vi er nogle, der ofrer meget i dag.
- Nej, venner. Gør det ikke. - Nu kommer han. Tina, Will. Kom her.
Hej, alle sammen. Vi stod bare i frokostkøen.
Det gik fint. De spiste også på hans gamle skole.
- Tina, sæt dig overfor mig. - Okay.
Hej, Will. Så du sidder her. Det er fedt.
Alle tiders.
Will, hvad synes du om Wagstaff indtil videre?
Se på mig, mens du svarer, og kig ikke andre steder hen.
Her virker okay.
- Will ... - Hvad?
Interessant ravioli.
- Gene, nej! - Hvad laver du?
Hvor er den? Giv mig den. Kom nu.
- Stop! Du spolerer det. - Hvad sker der dernede?
Slip!
Will, hvad syntes du om bussemandsvæggen?
- Bussemageløs, ikke? - Hvad?
- For pokker, Gene! - Ramte du Zekes skridt?
Dårlige nyheder? Ja. Gode nyheder? Der er juice tilbage.
Sig det ikke, Will. Sig det ikke!
- Hvad? - Stråletisser-Zeke.
- Undskyld, Zeke. - Vent lige.
Jeg ville ikke sige ... Vent. Ville du sprøjte det på mig?
Ja. Vi ville mobbe dig, før du mobbede en anden.
Fungerede det? Er vi helte?
- Lad os sige ja. - Venner!
Dril dog én på din egen størrelse, fyrtårn. Såsom hr. Branca.
- Hold op med den ballade. - Stop så!
Will mobbede hverken mig eller andre.
- Hvad? - Hvad siger du?
Jeg var ... Jeg var mobberen.
Og det var det sidste af min juice.
Så du er ikke en mobber?
- Nej. - Men du er meget høj.
Du har lidt den her "tag dig i agt"-vibe,
som mange af pigerne på skolen er vilde med. Andre piger. Ikke mig.
- Men jeg forstår det. - Ja.
Som Zeke sagde, var han mobberen. Jeg blev mobbet.
Jeg vil forsøge at tørre mit tøj.
Undskyld. Juicen var ikke for at mobbe dig.
- Det var bare et uheld. - Zeke, hvad skete der?
Jeg er ikke stolt af det, men da jeg startede
på Rocky Creek, hvor Will gik i skole,
havde jeg gået på en masse skoler, fordi min familie flyttede så meget.
Jeg var altid den nye elev, og det var ikke let at få venner.
Desuden kunne jeg ikke styre mig
og begyndte at wrestle med børn.
Hele tiden. Inden jeg vidste, det var en sport.
Jeg kunne ikke lade være. Jeg sitrede bare af energi.
En dag lavede jeg en hovedlås.
Jeg fangede ham nok på vej til toilettet,
og måske var han bange, fordi jeg lavede en hovedlås.
Og han ... Han tissede lidt.
Alle pegede og grinte, og det var sådan, det startede.
Efter han tissede, sagde dem, der syntes, det var sjovt:
"Kom og hæng ud med os."
Jeg forsøgte altid at få dem til at grine.
Selvom jeg kun fik ham drengen til at tisse,
kaldte de mig "Stråletisser-Zeke."
Og ja, Will var én af dem, jeg mobbede.
Stråletisser-Zeke!
Jeg havde venner, et øgenavn,
og det var første gang, jeg følte, at jeg hørte til.
- Ja. Det er overvældende. - Det er temmelig ledt, Zeke.
Jeg har fået at vide, min hals er perfekt til hovedlåse. Jeg prøver at skære ned.
Ja, det er slemt. Jeg taler helst ikke om det.
Jeg kan ikke lide at tænke på det. Sådan er jeg ikke mere.
Men Zeke, nu har du chancen for at undskylde og rette op på det,
råde bod på fortiden.
Du bør helt sikkert undskylde.
Måske sende ham noget spiseligt eller give ham dit hus.
Måske adoptere en motorvej til ham.
Will virker ikke, som om han er klar til en undskyldning eller til at snakke.
Jeg tror, det bedste er, at jeg holder en respektfuld afstand.
Nej, Zeke. Gør det nu. Det er den eneste måde at komme videre på.
Men jeg ...
Det ringer ind! Vi må lade det ligge, så vi kan koncentrere os om studierne.
Vent, Will. Kan vi mødes på trappen ude foran efter skole?
- Zeke vil sige noget til dig. - Det er i orden, hvis du har travlt.
Det er i sidste øjeblik, så jeg forstår. Du har sikkert planer.
Nej, jeg kommer.
- Godt. - Godt.
Kom, Will. Jeg følger dig til time.
Vi har vist bogstavregning sammen. Regn med mig.
Stol på mig, Zeke. Det her bliver godt.
Manner.
Så må jeg vist tage resten med.
Og så er vi med.
- Som et lille italiensk egern. - Ja.
Bob, vil du bare stå der og ærgre dig?
Nogen tager billeder af Pesto's med et smart kamera.
Tror I, de er fra avisen?
Åh gud. Nu er det nok. Jeg går derover.
- Nej, Bob, lad være. - Linda har ret, Bob. Hvad er formålet?
"Formålet"? Sig bare: "Hvorfor?"
- Hvorfor? - Spørger du mig eller Bob?
- Aner det ikke. - Jeg afslører ham.
Jeg fortæller den journalist,
hvis det er en journalist, at det var min idé.
Kom nu, Bob. Vi ved, du fik idéen. Du ved, du fik idéen.
Og du får en ny idé i morgen.
Hvis du ikke får et hjerteanfald.
Linda har ret. Min terapeut ville sige,
du skal fokusere på din egen lykke
og ikke sammenligne den med andres.
Din terapeut er en idiot.
Tag dine ord i dig, Bob! Tal ikke om dr. Marjorie på den måde!
Den kvinde har været så meget igennem.
- Hvad? - Bollerne trillede ikke altid hendes vej.
Okay, undskyld. Hun er nok fantastisk. Hun har bare aldrig mødt Jimmy Pesto.
Bob.
Sikke mange små boller. Jeg ville bare have suppe.
Jeg ved det, Mort. Jeg ved det.
Jeg tænkte bare: "Boller, Pizzakødboller."
Og så: "Pizzakødbollebassin." Bom!
- Jøsses. - Bob, vi kommer i avisen.
Og på internettet, hvor det tæller. Min mor bliver endelig stolt af mig.
Alle tiders, Trev. Jeg har noget interessant til artiklen.
- Undskyld. Hvem er du? - Det var mig, der opfandt ...
Jeg opfandt ... Jeg opfandt tilfældigvis ...
Jeg ved ikke, hvad der foregår, men jeg har en deadline, okay?
Du burde interviewe mig!
Burde jeg interviewe opfinderen af Pizzakødbollebassinet
eller en tilfældig fyr fra gaden,
som hyler hele tiden, mens jeg arbejder?
Jeg hyler ikke.
Lad os finde et stille sted. Kom ud i køkkenet.
Lad mig vise dig ovnen, hvor alting sker.
Det ligner en mikrobølgeovn, men det er det ikke helt.
Bliver du?
Ja. Jeg vil sikre mig, at fyren fortæller alle,
at Jimmy er en bedrager.
Okay. Vil du have vand, mens du venter?
Nej, jeg vil ikke have vand. Jo, faktisk. Jeg er lidt tørstig.
- Tak. - Syv dollars.
- Hvad? - Fik dig. Typisk mig.
Jeg kan ikke se Will nogen steder, J-Ju.
Jeg tager hjem og prøver igen i morgen.
Zeke, vent. Jeg ved, hvad du laver.
Du forsøger at løbe fra dit ansvar.
Men gæt engang. Du løber panden mod en mur.
- Det ved jeg ... - Zeke, hør her.
Vi har alle gjort ting, vi fortryder.
Jeg fortalte Andy og Ollie, der kun var én af dem.
- De var ude af sig selv i ugevis. - Jøsses.
Pointen er, at vi lærer af vores fejl. Det er sådan, vi vokser.
Gik vi glip af det? Blev det filmet?
Ikke endnu. Og Will er vist allerede gået hjem ...
- Der er han. - Pokkers.
Det er, hvad vi gør, når det ringer ud efter skole. Vi går ud.
Og det fuldender din velkomsttur på Wagstaff.
Hej, Will. Zeke vil fortælle dig noget. Zeke?
- Jeg er ked af, jeg mobbede dig. - Okay.
Alle de lede ting, jeg gjorde for at imponere folk.
Jeg lagde dig i hovedlås og det, men det er ikke mig mere.
Jeg håber, du kan tilgive mig, og at vi kan være okay med hinanden.
Wauw! Det var en oprigtig undskyldning fra Zeke. Hvad siger du så?
- Jeg accepterer ikke. - Hvad? Hvad fanden, Will?
Han undskyldte ikke for det, han gjorde.
- Men ... - Da han fik dig til at tisse i bukserne?
Det gjorde han aldrig.
Han lagde mig i hovedlås nogle gange, men det er ikke det værste.
Hvad er det værste?
Jimmy jr., skal du ikke af sted? Du skal noget, ikke?
Du må hellere komme af sted. Gå så. Kom af sted.
Han gjorde nar ad min læspen.
Dine læber? De ser da fine ud. De ser helt normale ud.
- Ikke mine læber. Min læspen. - Hvad? Seriøst?
Tænk, at du gjorde nar ad nogens læspen, Zeke.
Det er så sygt.
Det var én gang. Jeg havde det elendigt og gjorde det ikke igen.
- Vent. Læsper du? - Det gjorde jeg i tredje klasse.
Jeg sagde: "Stop, Zeke. Du er så dum." Men jeg læspede. Så det lød som:
Thop, Theke. Du er thå dum.
Og Zeke gjorde nar ad mig.
Alle drengene skulle ikke se mig græde,
så jeg gemte mig på toilettet i resten af frikvarteret.
Will ...
Så kom nogle børn ind, og de så, døren var lukket.
De sagde: "Nogen laver pøller derinde," og jeg sagde, "Vel gør jeg ej."
Men det lød, som om jeg græd, da jeg sagde det.
Da det virkede værre at græde, foretrak jeg det med pøllerne,
og jeg sagde: "Jo, det gør jeg," og så lavede jeg pruttelyde
og forsøgte at gøre det troværdigt.
- Godt for dig. - Undskyld, Will.
Og Jimmy jr., vær nu sød.
Du er min bedste ven. Du må vide, hvor ked af det jeg er.
Jeg er målløs, Zeke.
Jeg tror ikke engang, jeg vil lave tankbukser med dig mere.
Sig ikke det, J-Ju.
Der er mange, der ikke ved det,
men jeg har en taleforstyrrelse.
- Virkelig? - Jeg har aldrig ...
Jeg har arbejdet meget med det, men indimellem dukker den op.
I må tro mig. Jeg gjorde det aldrig igen.
Jeg wrestlede lidt, men jeg gjorde aldrig det med talen,
folks udseende, højde, vægt eller noget.
I må tilgive mig. Der må være noget, jeg kan gøre.
Jeg ved ikke, hvordan du gør det godt igen.
Penge dur altid. 100 dollars hver? 50 til mig for at formidle aftalen?
Vis numse, og lad dem gøre nar ad den?
- Fint. - Hold da op.
- Zeke, lad være. - Du kunne slikke bussemandsvæggen.
- Hvad? - Ja.
- Interessant. - Det ville vise, at du er ked af det.
Okay. Så må jeg vel slikke bussemandsvæggen.
Jeg er normalt ikke vild med fritidsaktiviteter,
men jeg bliver til den her.
Hvorfor er hans vand ikke engang godt?
Kom nu, Bob. Vi ved, du fik idéen. Du ved, du fik idéen.
Og du får en ny idé i morgen.
Fokuser på din egen lykke, og sammenlign den ikke med andres.
- Linda har ret, Bob. Hvad er formålet? -"Formålet"? Sig bare: "Hvorfor?"
Tak. Læserne vil elske det. Alle tiders. Fyren er her endnu.
Jeg taler videre, så han ikke kan snakke med mig.
Vi ses. Farvel.
Bob, hvad laver du her endnu? Leder du efter god mad? Bummelum.
Jeg kom for at fortælle alle, at du er en løgner, der stjal min idé.
Det er du selv.
Men nu vil jeg bare fortælle dig noget.
- Hvad er det, Bob? - Jeg vil hellere være mig end dig.
Ja. Du vil hellere leve fra hånden til munden
end have et populært sted og en næsten istandsat Nissan 280Z?
Jeg kan altid komme på nye idéer. Dette var ikke engang en af de bedste.
Det er måske en af de værste.
Og da du og dine kunder kan lide den, rejser det et rødt flag.
- Av. - Denne idé? Du må få den.
Jeg behøver den ikke. Jeg behøver bare den her.
Uha ...
- Ti stille. - Undskyld. Så selvsikker vil jeg være.
- Luk spalten. - Okay, jeg lukker den. Og åbner den.
- Endelig er du her. - Hvad skete der? Lavede du ballade?
Stjal du journalistens kuglepen og stregede noterne over?
Nej. Jeg sagde til Jimmy, jeg foretrak at være mig.
Bobby, så klog. Som en lille Bobby Buddha.
Og jeg sagde, jeg ville komme på en bedre idé i morgen.
- Ja, det sagde jeg jo til dig. - Det stjal jeg vel fra dig.
Jeg gør ikke et stort nummer ud af det, ligesom andre nuttede kokke ville gøre.
- Hun snakker om dig, Bob. - Tak, Teddy.
- Så mange bussemænd. - Skønne minder.
- Der er flere bussemænd, end der er væg. - Okay. Så er det nu.
Vent. Du behøver ikke gøre det.
Du var villig til at slikke bussemænd. Det er nok.
Det er det vel.
- Er du sikker? - Ja.
Jeg spurgte Jimmy jr. Også dig, men også ham.
Ja. Will har ret.
Jeg kendte dig ikke dengang, men det gør jeg nu. Jeg kender dit hjerte.
Manner, J-Ju ...
- Hvad laver du? - Stop! Du behøver ikke.
Derfor bliver det endnu smukkere.
- Sygt! - Ja!
- Wauw. - Zeke.
Det var ikke så slemt. Men jeg skal ... Åh gud. Jeg skal kaste op.
Åh gud! Du er min bedste ven, Jimmy jr.
Du er også min bedste ven, Zeke, selvom jeg ikke kan se på dig lige nu.
Det forstår jeg godt. Hvem vil slikkes af en bussemandstunge? Kom så.
- Kom her, J-Ju! - Klamt!
Jeg slikker dig med min bussemandstunge.
Det er ikke mobning. Det er bare lidt sjov. Kom her!
Tekster af: Vibeke Petersen