Din BEDEMAND og dit krematorie
DU SKAL HAVE LYST TIL TE
ÅBNINGSFEST
GENÅBNINGSFEST
GØR DET RIGTIGE, DIN MIDE
GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
Godmorgen, Pandekage. Undskyld. Vækkede jeg dig?
Jeg sov ikke så godt. Det er lørdag morgen.
Så i aften er det lørdag aften, og du ved, hvad det betyder.
Ja. Jeg er vist lidt stresset.
Skal vi gøre det, der beroliger mig?
Ja? Okay. Én, to, tre.
Undskyld. Det er der, du skal komme ind.
- Rudy, morgenmad. - Okay, jeg kommer.
Jeg har lavet noget ret æg-cellent til os.
Det er æg. Derfor sagde jeg det.
Jeg kiggede på menuen på restauranten i aften,
og de har brødstænger.
Mums. Alle tiders.
Jep, og dip, for at det ikke skal være løgn.
- Glæder du dig? Det gør jeg. - Ja.
Og nu kender jeg menuen, så jeg kan bare slappe af og nyde aftenen
og fokusere på at more mig med alle, for det bliver så sjovt.
- Helt sikkert. - Er du spændt?
- Helt vildt. - Spændte tvillinger, ikke?
Jeg vil vaske bilen, og bagefter skal jeg bytte en skjorte i centeret.
- Vil du med? - Okay.
Jeg vil have et nummer større. Mine muskler er vokset.
Lidt. Er den her større?
- Ja. - Mærk efter.
Vent. Nej, det er din albue.
Ja. Det er, fordi jeg satte stangen op.
Ja, jeg fik en anden til at sætte den op.
Jeg bruger den et par gange om måneden.
Far, kan vi tage i tryllebutikken på vej til centeret?
Jeg har brug for et nyt trick.
Ja. Selvfølgelig. Hovedbegivenheden under middagene.
Bordtrylleri med Fantastiske Rudy.
- Jeg prøver i hvert fald. - Og det lykkes dig.
Kan du få mit armhuleeksem til at forsvinde?
Jeg laver sjov. Det er under kontrol.
- Stort set. - Ja. Knytnævehilsen.
- Vent. Jeg troede ... - Jeg ville lave highfive.
- Jeg troede, vi lavede knytnævehilsen. - Du sagde knytnævehilsen, så ...
- Vent. Sådan. - Nu greb du bare min hånd.
Okay. Jeg giver slip.
TRYLLESTAVE
Nej. Du skal blive i bilen.
En tryllekunstner tager aldrig folk med i butikken.
Korrekt. Mangler du penge?
Ellers tak. Jeg har 13 dollars, fra da jeg slog græsplæner.
- Én græsplæne. - Ja.
Sjovt at opdage, jeg er allergisk over for græs.
Det var godt, de fandt mig.
- Er det nuttede Rudy? - Hej, Esmeralda. Ja, det er mig.
Er Horace her?
Han er til kappekonference på Cape Cod.
Jeg bad ham købe noget iøjnefaldende.
Leder du efter noget særligt?
Jeg leder efter noget, der virkelig kan imponere en gruppe
og fungere på en restaurant.
Okay.
Så måske noget, der bryder isen,
måske et samtaleemne.
Et tryllenummer, der bringer menneskeheden sammen
selv under de mest akavede gourmetmiddage.
Til under 13 dollars.
Godt, mini-Houdini.
Vi har lige fået et nyt tørklædetrick. Der er to tørklæder mere i.
- Okay. Hvad med ringe? - Jeg ved ikke.
Okay, lad mig tænke.
- Er det et fint sted? - De serverer brødstænger.
Jeg har det.
- Natriumpolyacrylat. - Natriumpoly ... Hvabehar?
Kom, så viser jeg dig, hvordan det fungerer.
Perfekt til begivenheden. Det koster 8,99 dollars plus moms.
Så har du lidt tilbage til en cocktail.
- Du er 21, ikke? - Jeg blev 35 i sidste måned.
Men tak. Det er bare gas. Det er dejligt at grine.
BILVASK
- Rudy, angående i aften ... - Ja. Jeg er spændt.
Ja. Det er jeg også.
Men jeg ville sige, at jeg ved, middagene, du ved ...
Du er altid en guttermand.
Og jeg ved, det bliver lidt anderledes i aften,
hvad gæsterne angår, og ... Okay, det er vores tur.
Jeg sagde bare ... Jeg mener, jeg ...
Jeg ville sige ... Det larmer helt vildt.
Ja, det gør.
- Jeg synes, Paul er rigtig rar. - Hvad?
Og vi elsker dig alle så meget.
- Hvad? - Vi elsker ...
Hvad?
- Hej. Kan jeg få den i et nummer større? - Selvfølgelig.
Jeg satte en stang op til armhævninger, og det har ærmerne bemærket.
- Hvad? - Ingenting.
Far, kan vi mødes i Hat og Briller?
- Kiosken? - Ja. Måske tager jeg hat på i aften.
- Lidt hovedpynt skader ikke. - Okay. Selvfølgelig.
Prøv nu ingen hatte, jeg ikke ville prøve.
Jeg ved det. Ingen baretter.
De dur bare ikke til familiens hovedform.
Den er ikke helt mig, men ikke helt forkert. Det er en Dristig Danny.
Folk har ønsket med mønterne, Louise.
Og hvis deres ønske var, at vi skulle bruge dem
på en stor chokoladesmåkage?
Mit ønske er bare at dyppe mine ømme fødder et øjeblik.
Okay, unger.
- Far har købt sin specielle pude. - Til min specielle hals.
Vi elsker, at du ikke kan dreje hovedet.
Vi slipper afsted med meget.
Kom. Lad os købe bedstemor og bedstefars bryllupsdagsgave.
Okay. Tina ville stjæle penge fra springvandet.
Vent. Hvad? Det passer ikke.
Vi kunne købe glasskildpadderne med det røde hjerte,
hvor der står: "Forelskede padder."
- Stilfuldt. - Eller træpapirvægten
med Eiffeltårnet, hvor der står: "Papirvægte er for elskende par."
- Smagløst. - Hej, venner.
Rude-a-than. Hvad bringer dig i centeret, unge mand?
- Jeg kiggede bare på hatte. - De forkerte steder?
Pjat. Det er et godt sted at finde en hat.
Og en ægtefælle.
Hvis du var mine forældre, hvilken ville du så have?
- Du er her. Du er en del af det nu. - De er begge forvirrende.
Skildpadder.
Lad os nu bare vælge noget og betale.
Vi skal hjem og lave min "Gene fik et tital-middag,"
fordi jeg forbedrede min fysikkarakter fra -3.
- Min lille bunsenbrænder. - Fyren får et eneste tital ...
Jeg må vælge, hvad jeg vil, og jeg valgte lasagne med bagte kartofler med fyld.
Det var noget, jeg fandt på, da jeg hørte efter i fysiktimen.
Vil du ikke have noget andet?
- Det er min dag. - Ja, far.
Ja, jeg er bare ikke sikker på, at lasagne
bør inkludere en bagt kartoffel med fyld eller sprødt majsbrød.
Rudy, kom og spis middag.
Det bliver nok én af de værste retter, vi har spist.
Jeg kan faktisk ikke komme. Jeg har planer.
Planer. Hvor fint.
- Se dig lige. - Skal du i operaen?
- Pas på spøgelserne. - Nej, det er bare med familien.
Gene skal nok overtale min mor
til at lave ulækker mad en anden gang.
Tak. Jeg må hellere tilbage til Hat og Briller.
Min far møder mig der.
- Vi ses i skolen. - Måske kommer jeg ikke mere.
- Jeg kontakter dig. - Okay.
Jeg behøver nok ikke skolen mere, fordi jeg er så klog nu. Men måske.
- Godt, så er det nu. - Ja.
"Vi er stadig en familie"-middagen med din mor.
Men nu med min ven Vicki og din mors ven Paul.
- Hendes ven, som er en dreng. - Ja.
Ja, det bliver en skøn aften.
Ja. Skøn. Vi skal alle bare hænge ud sammen.
Synes du, jeg skal stikke skjorten ind?
- Den er lang. - Der er bare en masse stof.
Det ser ud til, jeg har vatteret undertøj på.
Sejt undertøj.
Måske kan jeg løfte den lidt sådan her.
Bør jeg ikke tage hatten på?
Hvad? Nej. Selvsikre Conrad? Du ser flot ud.
- Ja, men ... Måske ikke. - Nej, uden på bukserne.
- Uden på. - Måske med hat.
Er den blevet længere? Den når mine knæ.
Eller jeg kan tage den af og bare bære den.
Vi ser begge to godt ud. Lad os gå. Vi forlader lejligheden.
- Jeg skal lave. - Manner.
Virkelig? Jeg skal også på toilet.
- Uden på. - Må jeg gå først?
- Jeg går foran i køen. Undskyld. - Nej.
- Du skubbede. - Undskyld. Du kender mig.
- Spil musik. Det bliver slemt. - Tænd ventilatoren.
- Hvordan er vejret deromme? - Hvad?
Hvordan er temperaturen? Har du brug for kulde eller varme?
- Den er fin. - Godt.
Godt. Du tog rygsækken. Godt, du ikke glemte den.
Din taske er jo fuld af tricks.
Det er ikke en familiemiddag uden det nyeste Fantastiske Rudy-trick.
Jeg har overvejet "Rudy den visionære illusionist."
- Gys. - Ikke for at bygge for meget op til det.
Det er klart. Selvfølgelig.
Det er så godt med middagene. Mig, dig og din mor.
Nu bliver vi flere. Men det er også godt, ikke?
Paul og Vicki, mig og din mor.
Ikke Paul og Vicki. Din mor og Paul og mig og Vicki.
Og dig. Selvfølgelig. Du er æresgæsten.
Ikke en gæst. Du er vores barn.
Vicki må være gæsten,
da vi ikke har været sammen så længe.
- Far, du lyder lidt nervøs. - Ja, jeg er vel lidt nervøs.
Jeg plaprede løs, ikke?
Ikke på en dårlig måde.
Hvis jeg gør det under middagen, så sparker du bare til mig.
- Okay, far. - Men ikke for hårdt.
- Jeg får blå mærker på læggene. - Det gør dem interessante.
- Smukke regnbuelægge. - Tak, ven.
Skal vi nyde en drink i baren?
- Rigtig gerne. - Der er lidt trængsel.
Jeg kan prøve at bestille dem og komme med dem.
Det er pænt af dig, men ellers tak. Medmindre du gerne vil.
Hvis du bestiller, kan jeg godt drikke et glas rødvin ...
- Vicki, hvilken rødvin kan jeg lide? - Det aner jeg ikke.
Okay. Måske en margarita.
Det er så svært at bære fire drinks.
Så bare rolig. Intet til mig.
Stieblitz, et bord til fem.
Det er os. Ligesom tv-serien Vi bli'r i familien.
Jeg kender den ikke.
Jo. Den var vildt populær i 90'erne.
Jeg er født i 2002.
Okay, lad os bare sætte os til bords.
Velkommen, alle sammen. Jeg er Rudy den visionære illusionist.
- Fantastisk. - Og nu ... Tomt krus, ikke?
Lad det gå rundt, og bekræft, at det er et normalt plastikkrus.
- Ja, tomt. - Ølspil?
- Helt normalt. - Kan ikke være mere tomt.
Nu tager jeg dette helt normale vand.
Ja.
Jeg hælder det i kruset og siger et par magiske ord.
Mandy Patinkin.
Jeg vender det om, og vandet er væk.
- Mine ruskindsbukser! - Manner.
Undskyld. Det var ikke meningen, at det skulle ske.
Trylleformularen var ikke nok. Jeg skulle vente 30 sekunder.
Det er okay, skat. Jeg var vild med tricket.
- Kan vi få nogle servietter? - Men det virkede ikke.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Vi spildte bare. Intet problem.
Nogle servietter ville være super.
- Hvad er det? - Natriumpolyacrylat.
- Hvad? - Jeg bør ikke afsløre mine tricks.
Det må du gerne, hvis det pletter.
Natriumpolyacrylat. Jeg tror ikke, det pletter.
- De putter det i bleer. - Hvad?
Jeg skulle vente, til pulveret havde absorberet vandet.
Skidt med det.
Vil du prøve tricket igen efter desserten?
Jeg kan ikke. Jeg har kun én pakke med. Jeg skal på toilettet. Undskyld mig.
TOILETTER - UDGANG
Er du okay?
Ja, helt sikkert. Alt er fint. Tak, fordi ... Rart at møde dig.
Godnat til dig. Og godnat til dig.
Og godnat til dig.
Og godnat til dig ...
Og til dig, Kevin. Mest af alt godnat til dig.
Gene, kys ikke ketchupflaskerne.
- Ikke tale om! - Godnat, Kevin.
- Kevin. - Rudy?
Ingen af dem hedder Rudy.
Nej, se. Det er Rudy. Så spiser han med alligevel.
Rudy, kom ind! Eller kom ikke ind.
Vi kommer ud. Superlasagnen skal ud af ovnen.
Hvad med middagen? Brændte de dig af?
Den blev flyttet.
Godt. Så kan du spise ulækker lasagne med os.
Ja. Gå bare op. Satte dine forældre dig af?
- Ja. De satte mig af. - Okay. Jeg lukker bare selv.
God idé, far. Derfor er du chefen.
Se, Rudy. Jeg glæder mig til, den kommer ud.
- Den er smuk. - Ja, ikke? Mit skaberværk kommer til live.
Sådan må far have følt, da jeg blev født.
- Min lasagne er på vej ud! - Masser af dufte.
Nogle forstår jeg ikke.
Okay, det er tid til at tage den ud af ovnen.
- Den er tung. Den vejer 25 kilo. - Det er den ideelle vægt for en lasagne.
Før vi spiser, vil jeg bare sige et par ord.
Drømmen var aldrig blevet til virkelighed
uden dem, der hjalp mig undervejs.
Mor, som er vinden under mine nudler og chefen af al min sauce.
Far, fordi han ikke stod i vejen for mig.
Tina og Louise, som lod mig brillere mere end dem.
Rudy, elsker dig, ven. Lad os spise.
Okay, fokusér. Jeg vil høre alles reaktion med ét ord.
- Mor, din tur. - En masse.
Det er to ord. Du er undskyldt, da du lavede den.
- Far. - Så meget.
- Forkert. Louise. - Mad, spørgsmålstegn.
Stryg det fra referatet. Tina.
En masse ost og bacon og nudler og rød sauce
og hakket oksekød og purløg og creme fraiche.
- Er det et stykke bagel? - Ja. Med kanel og rosin.
- Ét ord. - Okay, så siger jeg bagel.
Jeg synes ikke, I gør jer umage. Rudy, reaktion.
Ét ord, banebrydende.
Bedre end det, jeg bestilte.
- Det, du bestilte? - Det, jeg bestilte til mig selv derhjemme.
Jeg sagde: "Rudy, du skal spise denne mad."
Okay. Rudy, er du sikker på, dine forældre ved, hvor du er?
Ja. Jeg spurgte dem, om jeg måtte tage herhen, og de sagde ja.
Måske bør jeg lige ringe hurtigt til dem
og høre, hvornår du skal hjem. Hvad er din mors nummer?
Eller din fars? Hvem er du hos lige nu?
- Jeg er hos ... - Du er hos din far denne weekend, ikke?
- Han var med i centeret. - Ja. Du kan ringe til begge to.
De er sammen. Ikke sammen, men ... Det er kompliceret.
- Men hvis du skulle vælge en ... - At ringe til.
Ja, at ringe til. Ikke at du skal vælge en. Undskyld.
Han har været derinde længe. Spiste han noget underligt tidligere?
Det tror jeg ikke. Jeg ved, han lavede, før vi tog hjemmefra.
Det gjorde vi begge to. Undskyld. Jeg ser lige til ham.
Giv ham et minut til.
Han er i en alder, hvor han ikke altid ...
- Ja. - Hvad var det nu, det hed?
- Materialet? - Noget med polycarbonat.
Natriumpoly ...
- Sagde han, det er fra bleer? - Nok ikke fra brugte bleer.
Jeg får voicemailen. Den er fuld.
Hvem bestemmer det? Den lille mand, der bor i telefonen?
Det har været sjovt, men jeg må hellere komme afsted.
- Jeg må hjem til familien. - Du er lige kommet.
Er det lasagnen?
- Umuligt. - Hvordan kommer du hjem?
Det er lidt for sent til, at du kan gå alene.
- Er det lugten? Her lugter mærkeligt. - Far.
Nej. Jeg er bare ...
Jeg smuttede under middagen
med min mor og hendes kæreste og min far og hans Vicki.
Vi spiste middag sammen for første gang,
og sådan bliver familiemiddagene nok fra nu af.
Jeg lavede et tryllenummer, som skulle blive godt, men jeg spolerede det.
Ja, teknisk set stak jeg af.
- Vent. Hvad? - Manner.
De tror, jeg er på toilettet på restauranten, så jeg bør gå.
Eller måske er de ved at ringe til politiet.
Nogle gange sidder jeg meget længe på toilettet.
Få ikke dårlig samvittighed over at springe rulleteksterne over.
Jeg prøver din far igen. Og måske også din mor.
- Bare så de ved, du har det godt. - Ja.
Skal jeg ikke bare køre Rudy derhen og følge ham ind?
- Det vil være fint. - Ja. Det giver god mening.
- Ja. - Tak for i aften.
- Det var hyggeligt. - Ja, selvfølgelig, skat.
Jeg venter bare herude, hvis det er okay. Jeg er bare ... Ja.
Du kan få lasagne med. Hvor mange kilo vil du have?
To? Fem?
Bob er der snart med ham. Ja.
Okay, farvel. Fandt du nøglerne, Bob?
Næsten. De skal nok dukke op på en eller anden måde.
- Det gør nøgler, ikke? - Jo.
- Har du fundet dem nu? - Eller nu?
Jeg lover, I får besked, når jeg finder nøglerne.
Okay. Hvad med nu?
- Ja. Nej, Tina. - Dine forældre er okay.
Bare lidt rystede. Jeg mener overraskede. Alt er fint.
Bare Vickis bukser ingen pletter fik. Jeg spildte natriumpolyacrylat på dem.
Er det narko?
Nej, det er fra det trick, jeg prøvede at udføre.
Vickis bukser er sikkert fine, skat.
Det var ikke ruskindsbukser, vel?
- Det var ruskindsbukser. - Okay. Bare rolig, skat.
Jeg fandt nøglerne.
- Godt klaret, far. - Tak.
- Har du dem endnu? - Ja.
- Må jeg følge Rudy derhen? - Hvad?
Må jeg følge ham hen til restauranten?
- Hvor ligger den? - Den er vist lige i nærheden.
Jeg gik, og jeg græd slet ikke.
Og så var jeg her. Den ligger et par gader væk i den retning.
Tallerken og Gaffel?
- Ja. - Hvordan er den?
Det ved jeg ikke. Som et sted, hvor voksne spiser mad.
Det lyder sjovt. Måske er det godt,
hvis jeg tager med og spiser der og løfter stemningen lidt.
Virkelig? Ja. Hvis du kommer, må du få halvdelen af min mad.
Min far kan sætte dig af på vej hjem.
Fint. Lasagnen var mere en appetitvækker.
- Må jeg være fri. - Skal jeg følge Rudy tilbage til maden?
Lyder det godt?
Det er lidt mørkt.
Intet problem. Jeg henter mine knojern.
Hvis nogen lægger sig ud med os,
overrasker du dem med magi og jeg med smerte.
- Sådan, min pige. - Har du knojern?
- Ja. Til jul sidste år. - Hvorfor kom julemanden med dem?
Måske er han en gadeknægt.
Var han ikke bekymret for, at søskende kunne få bank?
- Far. - Okay, gå bare.
Men måske uden knojern. Kun de bare næver.
- Kom, Rudy. - Farvel. Og tak endnu en gang.
Jeg ringer til dine forældre og siger, I er på vej.
Louise, du får lige nogle penge, så du kan betale for maden.
- Bob, har du penge? - Hvor mange penge?
Otte dollars.
Okay. De har sikkert suppe eller sådan noget.
Ingen suppe til mig.
De får otte dollars, og jeg siger, I giver dem resten.
- Tror de på det? - Lav en afdragsordning.
- Okay, vi går. Farvel. - Hav det sjovt.
Ja. Farvel. Skal I ikke spise lasagnen færdig?
- Jo. - Åh gud.
Jeg har tænkt på den hele tiden.
- De klarer sig. - Jeg ved det. Jeg ville bare kigge.
Hvilke desserter har de?
Jeg er ikke sikker. De har brødstænger.
Okay. De kan hælde sukker på, ikke?
Sikkert. Det er et ret fint sted.
- Hun er en sød pige. - Ja, indimellem, ikke?
Familie, hvorfor er jeg den eneste, der sidder ved bordet?
Hvad gik tryllenummeret ud på?
At få vand til at forsvinde. Det ville have været sejt.
Har du andre tricks? Du må gerne save mig over, hvis du vil.
Jeg kan nok klare det.
Du kan hjælpe med "Hvem har mønten?"
- Min hemmelige makker. - Ja.
Der er en meget enkel kode, som jeg vil lære dig nu.
- Okay. - Lov, du intet fortæller.
- Okay, Rudy. Jøsses. - Hvis du kvajer dig, er det i orden.
Tekster af: Vibeke Petersen