BOBIN BURGERIT
HAUTAUSTOIMISTO
TEETUPA
AVAJAISET
UUDET AVAJAISET
TUHOLAISTORJUNTAA
TAAS UUDET AVAJAISET
UUDEMMAT AVAJAISET
UUSIMMAT AVAJAISET
Huomenta, Lettu. Herätinkö sinut?
Nukuin kehnosti. On lauantaiaamu.
Illalla on siis lauantai-ilta eli tiedät kyllä mikä.
Niinpä. Taidan stressata hiukan.
Tehdäänkö rauhoitusjuttu?
Selvä juttu. Yy, kaa, koo.
Tuossa kohtaa sinun piti tulla mukaan.
- Rudy, aamupalalle. - Tullaan.
Tässä pöperössä on munaa!
Laitoin siis munia.
Katsoin tämäniltaisen ravintolamme ruokalistan.
Sieltä saa leipätikkuja.
Sepä hienoa.
Sekä dippikastikkeita, jos voit uskoa.
- Oletko innoissasi? - Olen minä.
Nyt kun tiedän menun etukäteen, pystyn nauttimaan illasta.
Keskityn hauskanpitoon muiden kanssa. Tästä tulee hauskaa.
- Tietty. - Mikä olo?
- Olen täpinöissäni. - Samat sanat!
Vien auton pesuun ja vaihdan paidan ostarilla.
- Tuletko mukaan? - Toki.
Päätin ottaa isomman koon. Lihakseni ovat kasvaneet.
Hitusen. Onko tämä lihas kasvanut?
- On. - Kokeile.
Tuo onkin kyynärpääsi.
Asentamani leuanvetotangon ansiota.
Tai siis asennutin sen.
Käytän sitä pari kertaa kuussa.
Isä, voimmeko poiketa taikakauppaan matkalla?
Ostan uuden tempun illaksi.
Totta kai. Illallisten kohokohta ovat
Hämmästyttävän Rudyn taikatemput.
- Niin on ainakin tarkoitus. - Olet yliveto.
Häivyttäisitkö ihottuman kainaloistani?
Vitsi vain. Se on kurissa.
- Aika lailla. - Tähän käteen.
- Luulin... - Yritin ylävitosta.
- Piti kopauttaa nyrkkejä. - Niin sanoitkin, joten...
- Kas näin. - Nyt sinä tartuit käteeni.
Minäpä päästän irti.
TAIKASAUVOJA
Jää sinä autoon.
Taikuri ei päästä toisia taikakauppaan.
Tosiaan. Tarvitsetko rahaa?
Minulle jäi 13 dollaria nurmikoiden leikkuusta.
Nurmikon.
Oli kivaa huomata ruohoallergiani.
Onneksi sain apua.
- Kas, Rudy-söpöläinen. - Minähän se, Esmeralda.
Missä Horace on?
Cape Codin viittakonferenssissa.
Käskin tuoda jotain näyttävää.
Etsitkö jotakin?
Etsin jotain tosi säväyttävää,
mikä toimii ravintolassa.
Vai niin.
Se voisi olla tavallaan jäänmurtaja
ja keskustelun herättelijä.
Taikatemppu, joka yhdistää ihmisiä
kiusallisella illallisellakin.
Alle 13 dollarilla.
Selvä, pikku Houdini.
Meillä on uusi hihahuivitemppu. Tässä on kaksi lisähuivia.
- Entä vanteet? - Enpä tiedä.
Mietitäänpä...
- Onko ravintola hieno? - Sieltä saa leipätikkuja.
Nyt keksin.
- Natriumpolyakrylaattia. - Niin mitä?
Näytän, kuinka tämä toimii.
Tämä sopii siihen paikkaan. Hinta on 8,99 plus verot.
Rahaa jää vielä cocktailiin.
- Olethan 21-vuotias? - Täytin 35.
Vitsi vain. Tekipä nauru hyvää.
- Tämäniltaisesta... - Olen täpinöissäni.
Niin minäkin.
Halusin vain sanoa, että nämä illallisemme...
Olet sinnikäs.
Tiedän, että tästä illasta tulee hiukan toisenlainen
vieraslistan kantilta... Nyt on meidän vuoromme.
Sitä minä vain tarkoitan, että...
Halusin sanoa... Onpa täällä äänekästä.
Niin on!
- Paul on oikein mukava. - Mitä?
Me rakastamme sinua oikein paljon.
- Mitä? - Me...
Mitä?
- Saisinko tästä isomman koon? - Totta kai.
Asensin leuanvetotangon talooni, minkä hihani huomasivat.
- Mitä? - Ei mitään.
Tavataanko Hatut hattuina -liikkeessä?
- Sillä kioskillako? - Niin. Voisin laittaa hatun.
- Päähine ei olisi pahitteeksi. - Tokihan.
Älä sovita mitään mitä minäkään en.
Ei baretteja.
Ne eivät sovi sukumme päänmuotoon.
Ei oikein tyyliäni, mutta toisaalta kyllä. Tuopa on uskalias.
Ne ovat toivomuskolikkoja, Louise.
Ehkä meidän toivottiin ostavan niillä
valtavan suklaakeksin.
Toivon, että saan liottaa jalkaparkojani.
Kas niin.
- Isänne osti erikoistyynyn. - Erityiselle niskalleni.
Kiva kun pääsi ei käänny.
Et näe kolttosiamme!
Haetaan mummin ja ukin vuosipäivälahja.
Tina aikoi varastaa rahaa lähteestä.
Enkä!
Ostetaan heille nämä lasiset kilpikonnat.
"Kilpparikumppanit."
- Tyylikästä. - Tai tuo paperipaino.
Eiffel-torni, johon on kaiverrettu "rakastavaisten paperipaino".
- Roskaa. - Terve.
Mikä sinut toi ostarille, Rudikainen?
- Katselin hattuja. - Väärästä kaupasta.
Vitsi vain. Ostarilta löytää hattuja.
Ja puolison.
Jos olisit vanhempani, kumman valitsisit?
- Saat luvan osallistua. - Molemmat ovat hämmentäviä.
Kilpparit.
Ostetaan nyt vain jotain.
Syödään kotona kasi-miinukseni kunniaksi.
Kemian arvosanani nousi neljä-plussasta.
- Pikku bunsenlamppuni! - Yksi ainoa kasi-miikka...
Saan valita ruuaksi mitä vain ja valitsin uuniperunalasagnen.
Keksin sen, kun olin skarppina kemiantunnilla.
Etkö tahtoisi jotain muuta?
- Minä päätän! - Niinpä.
Lasagneen ei välttämättä kuulu
täytetty uuniperuna eikä maissileipäkuori.
Tule meille syömään.
Siitä tulee surkein ruoka, jota olemme maistaneet.
En pääse, on menoa.
Huikeaa.
- Jopas. - Menetkö oopperaan?
- Varo kummituksia. - Perhejuttuja vain.
Gene voi suostutella äidin
laittamaan ällöruokaa toistekin.
Kiitos. Hatut hattuina odottaa.
Isä tulee sinne.
- Nähdään koulussa. - En ehkä tule sinne.
- Katsotaan nyt. - Selvä.
Eikä minunkaan ehkä tarvitse mennä, koska olen niin fiksu.
- Se on menoa. - Jep.
"Olemme yhä perhe" -illallinen äitisi kanssa.
Sekä Vicki-ystäväni ja äitisi Paul-ystävän kanssa.
- Poikaystävän. - Niin.
Illasta tulee hieno.
On hienoa hengailla porukalla.
Panenko paitani housuihin?
- Se on kyllä pitkä. - Kamalasti kangasta.
Näyttää kuin minulla olisi isot alkkarit.
Siistit sellaiset.
Ehkä löysään hieman.
Jätänkö hatun pois?
Älä. Näytät upean itsevarmalta.
- Ehkei sittenkään. - Vedän paidan ulos.
- Näin. - Ehkä sittenkin.
Tämähän ulottuu polviin.
Tai ehkä kannan hattua.
Näytämme molemmat hyvältä. Nyt lähdetään.
- Minua kakattaa. - Voi pojat.
Arvaa mitä: niin minuakin.
- Paita ulos. - Minä ensin.
- Etuilen. - Eikä!
- Tönäisit! - Tunnet tapani.
- Tulee pahaa jälkeä! - Käynnistä tuuletin!
- Millaista keliä siellä on? - Mitä?
Laitetaanko ilmastointia tai lämmitintä?
- Ei tarvitse. - Hyvä.
Kiva kun et unohtanut reppuasi.
Temppusäkkiäsi.
Ei tule perheillallista ilman Hämmästyttävää Rudya.
Olen miettinyt "Visionääri-Rudya".
- Sain väreitä. - En tahtoisi kerskailla.
Eihän toki.
Kiva kun syömme äitisi kanssa.
Nyt mukaan tulee lisää väkeä. Hyvä niin, eikö?
Siis Paul, Vicki, minä ja äitisi.
Tai siis ei Paul ja Vicki. Äitisi ja Paul sekä minä ja Vicki.
Ja sinä olet tietysti kunniavieras.
Et vieras vaan lapsemme.
Vicki tässä on vieras.
Emmehän ole tapailleet kauan.
- Kuulostat hermostuneelta. - Taidan hiukan ollakin.
Suuni sen kuin käy.
Ei huonolla tavalla.
Jos teen niin illallisella, potkaise minua pöydän alla.
- Selvä. - Ei liian kovaa.
- Pohkeeni menevät mustelmille. - Sehän on omaperäistä.
- Kauniit pohkeet. - Kiitti, kamu.
Haetaanko juomat tiskiltä?
- Mieluusti. - Siellä on jonoa.
Voin tilata kaikille juomat ja tuoda ne tänne.
Sepä kilttiä. En tarvitse, ellet sitten halua.
Jos kerran menet, ottaisin lasin punaviiniä...
- Vicki, mistä pidinkään? - Ei aavistustakaan.
Ehkä margarita.
On hankalaa kantaa neljää juomaa.
En tarvitse sittenkään.
Stieblitz, viisi henkeä.
Me juuri. Ihan kuin se tv-sarja, Viiden juttu.
En tunne sitä.
Se oli tosi suosittu 90-luvulla.
Synnyin vuonna 2002.
Mennään nyt vain pöytään.
Tervetuloa. Olen Visionääri-Rudy.
- Upea nimi. - Tässä näette tyhjän kupin.
Pankaa kuppi kiertämään ja todetkaa se tuiki tavalliseksi.
- Tyhjä on. - Sopisi juomapeliin.
- Ihan normaali. - Tyhjää täynnä.
Tässä on tuiki tavallista vettä.
Niin.
Kaadan sitä kuppiin ja lausun taikasanat.
Mandy Patinkin!
Kun käännän kupin ympäri, vesi on hävinnyt.
- Voi pojat. - Mokkahousuni!
Anteeksi, ei sen noin pitänyt mennä.
Välipuheeni jäivät lyhyiksi. Minun piti odottaa 30 sekuntia.
Ei se mitään, kulta. Pidin tempustasi.
- Saisimmeko lautasliinoja? - Se meni pieleen.
- Voinko olla avuksi? - Sattui vain pieni loiskahdus.
Pyyhe ja lautasliinoja, kiitos.
- Mitä tämä on? - Natriumpolyakrylaattia.
- Mitä? - En saisi paljastaa temppujani.
Saat paljastaa aineen, jos siitä jää tahra.
En usko, että natriumpolyakrylaatista jää tahra.
- Sitä laitetaan vaippoihin. - Mitä?
Minun piti odottaa, että vesi imeytyisi jauheeseen.
Ei mitään hätää.
Kokeile uudestaan jälkiruuan jälkeen.
Ostin vain yhden pussin. Anteeksi, minun pitää käydä vessassa.
WC ULOSKÄYNTI
Oletko kunnossa?
Kaikki on todellakin hyvin. Kiitos kun... Oli hauska tavata.
Hyvää yötä sinulle ja sinulle.
Hyvää yötä sinulle.
Hyvää yötä sinulle ja sinulle.
Ennen kaikkea hyvää yötä sinulle, Kevin.
Lakkaa pussaamasta ketsuppeja.
- En ikinä! - Öitä, Kevin.
- Kevin. - Rudy?
Ei sennimisiä ole.
Tuolla on Rudy. Hän tuli sittenkin syömään.
Tule sisään. Tai älä sittenkään.
Me tulemme ulos. Otan superlasagnen uunista.
Peruttiinko illallisesi?
Sitä viivästettiin.
Hienoa, pääset syömään ällölasagnea.
Tule vain. Saitko kyydin vanhemmiltasi?
- Sain minä. - Siivoan loput yksin.
Hieno idea. Siksi oletkin pomo.
Katsopa. En malta odottaa sen valmistumista.
- Kaunista. - Eikö vain? Luomukseni herää eloon!
Tältä isästä kai tuntui syntyessäni.
- Lasagneni pää pilkistää! - Onpahan monta hajua.
Kaikkia en tunnista.
On aika ottaa sörsseli uunista.
- Painaa ainakin 20 kiloa! - Se on lasagnen ihannepaino.
Ennen kuin käymme kiinni, sanon sanasen.
Tämä haave ei olisi toteutunut
ilman minua auttaneita ihmisiä.
Äiti on ollut tuulena nuudelieni alla ja soosipäällikköni.
Isä ei ole tullut minun ja äidin väliin.
Tina ja Louise antoivat minun loistaa teitä enemmän.
Rudy, olet hemmoni. Syödään nyt.
Testiryhmä, tiivistäkää reaktionne yhteen sanaan.
- Äiti? - Onpa kaikkea.
Kaksi sanaa. Menköön, koska olit kokkina.
- Isä? - Tosi paljon.
- Väärin. Louise? - Ruoka, kysymysmerkki.
Poistetaan kirjaus. Tina?
Paljon juustoa, pekonia, pastaa, punaista kastiketta,
jauhelihaa, ruohosipulia ja hapankermaa.
- Onko tuo rinkelinpala? - On, kanelirusinaa.
- Yksi sana, kiitos. - Sanon "rinkeli".
Ette ole tehtävän tasalla. Rudy, reaktiosi?
Sanalla sanoen mullistavaa.
Parempaa kuin mitä tilasin.
- Mitä tarkoitat? - Siis mitä tilasin itselleni kotona.
"Rudy, tässäpä ruokaa kuin tilauksesta."
Tietävätkö vanhempasi varmasti, missä olet?
Tietävät. Pyysin päästä tänne, ja he suostuivat.
Soitan heille pikipäin.
Kysyn kotiintuloaikaasi. Mikä on äitisi numero?
Tai isäsi. Kumman luona asut?
- Minä asun... - Isälläsi tämän viikonlopun, vai mitä?
- Hänhän oli ostarilla. - Voit soittaa kummalle vain.
He ovat yhdessä. Tai siis eivät ole, mutta se on mutkikasta.
- Jos pitäisi valita... - Soittoa varten.
En tietenkään tarkoittanut, että vain toinen pitäisi valita!
Kylläpä Rudylla kestää. Onko hän syönyt jotain pilaantunutta?
En usko. Hän kävi kakalla ennen lähtöämme.
Me molemmat kävimme. Anteeksi. Käyn katsomassa häntä.
Anna hänelle aikaa.
Tuon ikäinen ei halua meidän aina...
- Tosiaan. - Mitä se olikaan?
- Se aine. - Jotain polykarbonaattia.
Natriumpoly...
- Saiko hän sitä vaipoista? - Tuskin käytetyistä.
Meni vastaajaan, joka on täynnä.
Päättääkö siitä puhelimessa asuva pikku-ukko?
Oli kivaa, mutta minun pitää lähteä.
- Perheeni luo. - Vastahan tulit.
Tökkiikö lasagne?
- Mahdotonta! - Millä lähdet?
On turhan myöhä yksinäsi kävelemiseen.
- Johtuuko se hajusta? - Isä!
Ei, minä vain...
Tavallaan lähdin illalliselta.
Siellä olivat äiti poikaystävineen sekä isä ja Vicki.
Illallistimme yhdessä ekaa kertaa.
Sellaisia perheillallisemme taitavat olla jatkossa.
Minun piti tehdä hyvä taikatemppu, mutta mokasin.
Periaatteessa minä kai karkasin.
- Mitä? - Voi pojat.
He luulevat minun olevan ravintolan vessassa.
Tai sitten he soittavat poliisille.
Joskus minulla kestää vessassa.
Älä aristele lopputekstien ajan istuskelua.
Yritän soittaa isällesi uudestaan ja ehkä äidillesikin.
- Tiedoksi vain, että olet turvassa. - Niin juuri.
Mitä jos kyyditsen Rudyn ja saatan ravintolaan?
- Sehän kävisi. - Tuossa on järkeä.
- Niin. - Kiitos kun sain tulla.
- Oli mukavaa. - Eipä kestä.
Minä vain odottelen täällä, jos sopii.
Saat ottaa lasagnea mukaasi. Montako kiloa laitetaan?
Kelpaako viisi?
Selvä, Bob tuo hänet pian.
Hei sitten. Löysitkö avaimet?
Kohta. Kyllä ne ilmestyvät jotenkin.
- Avaimethan tekevät niin. - Totta.
- Löytyikö jo? - Entä nyt?
Lupaan ilmoittaa, kun löydän avaimet.
Entä nyt?
- Ei, Tina. - Vanhempasi ovat kunnossa.
Hiukan yllättyneitä vain. Ei hätää.
Kunpa Vickin housuihin ei jäisi tahraa. Läikytin natriumpolyakrylaattia.
Huumettako?
Yritin tehdä sillä taikatempun illallisella.
Housut ovat varmasti puhtaat.
Eiväthän ne olleet mokkanahkaa?
- Olivat ne. - Ei se mitään.
Löysin avaimet.
- Hyvin tehty. - Kiitos.
- Ovatko ne tallella? - Ovat.
- Saanko saattaa Rudyn? - Mitä?
Saanko mennä siihen ravintolaan?
- Missä se on? - Ihan tässä lähellä, luulisin.
Kävelin sieltä tänne enkä todellakaan itkenyt.
Päädyin tänne. Se on parin korttelin päässä.
Lautanen & Haarukka?
- Niin. - Millainen?
Sellainen paikka, jossa aikuiset syövät.
Huikeaa. Minun on parasta
jäädä sinne illalliselle ja viritellä huvittavaa rupattelua.
Oikeastiko? Jos tulet, saat puolet ateriastani.
Isäni voi kyyditä sinut kotiin.
Toki. Lasagne olikin lähinnä alkupala.
- Älä viitsi! - Saatan Rudyn ruualle.
Käykö?
On aika pimeää.
Ei haittaa, haen nyrkkirautani.
Jos meille ryttyillään,
tee sinä taikuuksia, ja minä annan köniin.
- Tyttöseni! - Onko sinulla nyrkkirauta?
- Sain sen viime jouluna. - Miksi pukki toi sellaisen?
Ehkä se oli katupukki.
Eikö pukki pelännyt, että sisarukset saavat raudasta?
- Isä! - Lähde sitten.
Voisit tosin huitoa paljain nyrkein.
- Mentiin. - Heippa, ja kiitos vielä.
Ilmoitan vanhemmillesi, että olet tulossa.
Louise, annan sinulle ruokarahaa.
- Onko sinulla rahaa? - Paljonko?
Kahdeksan taalaa.
Eiköhän sieltä saa keittoa tai jotain.
En tilaa keittoa.
Annan kahdeksan taalaa, niin maksat loput.
- Meneeköhän läpi? - Maksat velaksi.
- Me lähdemme nyt. - Pitäkäähän hauskaa.
Eikö teidän pitäisi olla popsimassa lasagnea?
- Niin! - Luoja.
Olen miettinyt sitä joka hetkenä.
- Kyllä he pärjäävät. - Tiedän. Halusin vain katsella.
Mitä jälkkäriä sieltä saa?
En tiedä. Leipätikkuja ainakin.
Voihan niille ripottaa sokeria.
Takuulla. Se on tyylikäs rafla.
- Onpa meillä suloinen tyttö. - Ajoittain kyllä.
Miksi minä olen ainoa, joka istuu ruokapöydässä?
Mikä se taikatemppusi oli?
Veden kadottaminen. Se olisi ollut siisti.
Osaatko muita temppuja? Voit sahata minut kahtia.
Kestäisin sen.
Voit auttaa kolikkotempussa.
- Ryhdy apurikseni. - Toki.
Opetan sinulle yksinkertaisen koodin.
- Selvä. - Ethän kerro kellekään?
- Rauhoitu nyt! - Saat kyllä mokatakin.
Käännös: Jouni Jussila