BOB BURGERFALODÁJA
TEMETKEZÉSI otthon & krematórium
SZERETNÉM, HA TEÁT KÉRNÉL
NAGY MEGNYITÓ
NAGY ÚJRANYITÁS
Irtó Jó Rovarirtó
NAGY ÚJRA-ÚJRANYITÁS
NAGY ÚJRA-ÚJRA-ÚJRANYITÁS
NAGY ÚJRA-ÚJRA-ÚJRA-ÚJRANYITÁS
Jó reggelt, Palacsinta! Bocsi. Felébresztettelek?
Nem aludtam túl jól. Szombat reggel van.
Tehát ma este szombat este lesz, vagyis tudod, mi.
Igen. Kicsit stresszes ez nekem, azt hiszem.
Csináljuk azt, ami megnyugtat?
Igen? Oké. Egy, kettő, három!
Bocsi! Itt kéne belépned.
- Rudy, reggeli! - Oké, megyek!
Valami elég fantojsztikusat csináltam.
Tojás. Ezért mondtam.
Megnéztem az étterem étlapját, ahova este megyünk,
és van náluk kenyérpálcika.
Nyami! Szuper.
Igen, és mártogatósok is, elhiszed?
- Örülsz neki? Én örülök. - Aha. Igen.
És most, hogy tudom, mi van az étlapon, lazíthatok és élvezhetem az estét,
arra összpontosítva, hogy mindenki jól érezze magát, mert olyan jó lesz.
- Biztosan. - Fel vagy dobva?
- Nagyon. - Mi vagyunk a feldobódott duó, igaz?
Oké, lemosatom a kocsit, és elmegyek a plázába kicseréltetni egy inget.
- Te is jössz? - Persze.
Eggyel nagyobb méret kell. Magamra szedtem egy kis izmot.
Egy kicsit. Nagyobb ez az izom?
- Igen. - Fogd meg!
Ja, nem, ez a könyököd.
Igen. Mert felszereltem a húzódzkodó rudat.
Mármint valaki felszerelte nekem.
De használom havonta néhányszor.
Hé, apa, beugorhatnánk a bűvészboltba a plázába menet?
Szeretnék egy új trükköt estére.
Rendben. Persze. Az a vacsorák fénypontja.
Csodálatos Rudy asztali mutatványai.
- Próbálom hozni a formámat. - Hozod is.
El tudod tüntetni az ekcémát a hónaljamról?
Csak vicceltem. Már gyógyulgat.
- Nagyjából. - Igen. Ökölpacsi!
- Várj! Ja, azt hittem... - Pacsizni akartam.
- Azt hittem, ökölpacsizunk. - Oké. Csak azt mondtad, ökölpacsi, és...
- Várj! Mehet! - Oké, most megfogtad a kezem.
Jó, figyelj, most elengedem!
TRÜKKÖK, TRÜKKÖK, TRÜKKÖK
Nem! A kocsiban kell maradnod.
Senki sem mehet be a bűvészekkel a bűvészboltba.
Jól van. Kell pénz?
Nem, köszi. Még maradt 13 dollárom a fűnyírásokból.
- Vagyis egyből. - Jó.
Poén volt így megtudni, hogy fűallergiám van.
Örülök, hogy időben rám találtak.
- Itt van Rudy, a cuki? - Üdv, Esmeralda! Igen, én vagyok az.
Horace is itt van?
Nem, konferenciára ment Cape Codra.
Kértem, hogy hozzon valami villogósat.
Valami konkrét dolgot keresel?
Hát, valami olyasmit, ami valóban elkápráztat egy csoportot,
és működik éttermi közegben.
Értem.
Szóval esetleg valami, ami megtöri a jeget,
valami, amiről beszélgetni lehet.
Egy bűvésztrükk, ami összehozza az egész emberiséget
még a legkínosabb exkluzív vacsora közben is.
Maximum 13 dollárért.
Rendben, mini Houdini.
Most jött egy új ingujjas kendőmutatvány. Két plusz kendő van benne.
- Oké. Mit szólnál a karikákhoz? - Hát, nem tudom.
Jól van, várj egy picit!
- Puccos étteremben lesz? - Kenyérpálcika is van.
Akkor tudom már!
- Nátrium-poliakrilát. - Nátrium-poli-micsoda?
Gyere ide, megmutatom, hogy működik!
Tökéletes lesz a helyszínhez. 8 dollár 99 cent plusz adó.
Még egy koktélra is marad pénzed.
- Vagy már 21 éves? - A múlt hónapban lettem 35.
De köszönöm. Csak vicceltem. Jó érzés nevetni.
- Szóval, Rudy, a ma estéről... - Aha. Fel vagyok dobva.
Igen. Ja. Aha. Én is.
Én is. De azt akartam mondani, tudom, hogy ezek a vacsorák...
Mindig lehet rád számítani.
És tudom, hogy a ma este egy kicsit más lesz,
mármint a vendéglistát illetően, és... Oké, mi jövünk.
Csak azt akartam mondani... Vagyis csak...
Azt akartam mondani... Jó hangos.
Igen, az.
- Szerintem Paul nagyon jó fej! - Mi?
És mindannyian nagyon szeretünk téged!
- Mi? - És szeretjük...
Micsoda?
- Üdv! Kicserélné ezt eggyel nagyobbra? - Hogyne.
Beszereltettem egy húzódzkodó rudat, és az ingujjaim észrevették.
- Tessék? - Semmi.
Hé, apa, találkozhatnánk a Fejfedőnél?
- A standnál? - Igen. Lehet, hogy este kalapot veszek.
- Egy kis fejdísz sosem árt. - Oké. Ja, persze.
Ne próbálj fel olyat, amit én se próbálnék fel!
Tudom. Svájcisapka felejtős.
Csak nem passzol a családunk fejformájához.
Nem igazán én vagyok, de nem is rossz. Hú, az elég Vagány Vili!
Ezek kívánságpénzek, Louise.
És ha az volt a kívánságuk, hogy az aprón vegyünk
egy bazi nagy csokis sütit?
Az enyém az, hogy áztathassam kicsit a fájós csülkeimet.
Oké, gyerekek!
- Apátok vett egy új spéci párnát. - A spéci nyakamra.
Tök jó, hogy nem tudod elfordítani a fejed.
Sok mindent megúszunk.
Gyertek! Vegyünk valamit a nagyiék házassági évfordulójára!
Oké. Tina pénzt akart lopni a szökőkútból.
Mi van? Nem igaz!
Vehetnénk nekik ilyen üveg teknősöket a piros szívvel,
amire azt írták: „SzerelmeTEK NŐ S örök.”
- Klassz. - Vagy a fából készült papírnehezék,
az Eiffel-toronnyal és a felirattal: „A papírnehezék szerelmeseknek való.”
- Ez gagyi. - Sziasztok!
Ruditon! Hát téged mi szél hozott a plázába, fiatalember?
- Csak kalapokat néztem. - Miért pont itt?
Vicceltem. A plázában lehet kalapot találni.
Meg házastársat.
Oké, Rudy, ha te lennél a szüleim, melyiket szeretnéd?
- Itt vagy, már nem maradhatsz ki belőle. - Egyiket sem értem.
Teknősök.
Csak vegyünk valamit, és fizesd ki, légyszi!
Menjünk haza főzni „Gene 4 alát kapott” vacsit,
mert kijavítottam az 1 fölét természettudományból!
- Az én kis Bunsen-égőm! - A srác kap egy 4 alát...
Bármit kérhetek vacsorára, és én töltött sült krumplis lasagnét kértem.
Ezt akkor találtam ki, mikor totál odafigyeltem tudományórán.
Biztos nem valami mást kérsz?
- Ez az én napom. - Az ő napja.
Ja, csak nem vagyok benne biztos, hogy a lasagnéban
szokott lenni töltött sült krumpli vagy kukorica muffin.
Rudy, gyere át vacsorára!
Ez lesz az egyik legrosszabb kaja, amit valaha kipróbáltunk.
Sajnos nem tudok. Programom van.
Programja. Puccos.
- Nézzünk oda! - Az operába mész?
- Vigyázz a fantomokkal! - Nem, csak egy családi izé.
Oké. Gene biztos rábeszéli anyát,
hogy csináljon valami undi kaját máskor is.
Köszi. Na, visszamegyek a Fejfedőhöz.
Ott találkozom apával.
- Akkor a suliban! - Nem biztos, hogy megyek.
- De ha igen, megkereslek. - Jó.
Nekem szerintem már nem is kell járnom, mert tök okos lettem. De lehet.
- Na jó, itt van. - Aha.
A havi „Még egy család vagyunk” vacsi anyáddal.
De most már Vicki barátnőmmel és anyád barátjával, Paullal.
- Fiújával. A fiú, aki barát. - Aha.
Igen, remek este lesz.
Ja. Igen. Remek. Jól elleszünk mind együtt.
Figyelj, szerinted betűrjem az ingem?
- Jó hosszú. - Csak túl sok az anyag.
Betűrve olyan, mintha pufigatyában lennék.
Menő pufigatyában.
Esetleg egy kicsit kihúzom, így.
Levegyem ezt a kalapot?
Micsoda? Ne! Magabiztos Manus? Nagyon jól áll.
- Igen, de... Lehet, hogy leveszem. - Nem, nem tűröm be.
- Kívül. - Lehet, hogy felveszem.
Ez hosszabb lett közben? A térdemig ér.
Vagy nem veszem fel. Esetleg csak fogom.
Oké. Mindketten remekül nézünk ki. Menjünk! Elhagyjuk a házat.
- Kakilnom kell. - Jaj, ne!
Tényleg? Képzeld, nekem is!
- Ing kihúz. - Mehetek előbb?
- És bevágok eléd. Bocsi! - Ne!
- Ellöktél! - Bocs, tudod, milyen ez!
- Kéne zene, durva lesz! - Kapcsold be az elszívót!
- Milyen az idő ott hátul? - Tessék?
Milyen a hőmérséklet? Nem kell fűtés vagy hűtés?
- Nem. Jó. - Remek.
Hoztad a hátizsákot. Örülök, hogy nem felejtetted el.
Amiből elővarázsolsz dolgokat.
Nem lenne családi vacsora a legújabb Csodálatos Rudy-trükk nélkül.
Igazából próbálgatom, hogy: „Rudy, az illúzió szenzáció.”
- Izgi. - Aha. Nem akarom túlspilázni.
Persze, nem hát.
Jó, hogy megtartjuk a vacsorákat. Én, te és anyukád.
És most bővülünk pár emberrel. De így is jó, nem?
Vagyis Paul és Vicki és én és anyukád.
Mármint nem Paul és Vicki. Anyukád és Paul, meg én és Vicki.
És te. Persze. Te vagy a díszvendég.
De nem vendég. A gyerekünk vagy.
Ha valaki vendég, az Vicki.
Mert még nem járunk régóta.
- Apa, kicsit idegesnek tűnsz. - Igen, azt hiszem, kicsit az vagyok.
Egyfolytában jár a szám, igaz?
De nem gáz.
Ha a vacsoránál is ezt csinálom, rúgj meg az asztal alatt, jó?
- Oké, apa. - De ne túl erősen.
- Tudod, hogy kék-zöld lesz a vádlim. - Ettől érdekes.
- A gyönyörű szivárványos vádlid. - Kösz, pajti!
Akkor igyunk valamit a bárnál?
- Jó ötlet. - De nagyon sokan vannak.
Megpróbálhatom azt is, hogy kikérem az italt és idehozom.
Igazán kedves tőled. Bár nem muszáj. Csak ha gondolod.
De ha hozol, elfogadok egy pohár vörösbort, ha van...
- Vicki, mi is az a vörös, amit szeretek? - Fogalmam sincs.
Oké. Akkor egy margaritát.
Figyelj, nehéz négy italt idecipelni.
Hagyd csak! Igazából... nem is kérek.
Stieblitz, öt fő?
Ezek mi vagyunk! Mint a sorozat. Tudja, a tévében, az Ötösfogat.
Sajnálom, nem ismerem.
Dehogynem! Nagyon népszerű volt a 90-es években.
2002-ben születtem.
Jól van, menjünk az asztalhoz!
Jó estét mindenkinek! Rudy vagyok, az illúzió szenzáció.
- Imádom. - És most... Üres a pohár, igaz?
Kérlek, adjátok körbe és erősítsétek meg, hogy ez tényleg egy átlagos műanyag pohár.
- Igen, üres. - Nem sörpongozunk?
- Teljesen átlagos. - Teljesen üres.
Most fogom ezt a teljesen átlagos vizet.
Igen.
Beleöntöm a pohárba, és mondok pár varázsszót.
Mandy Patinkin, Mandy Patinkin.
Megfordítom, és a víz el fog tűnni.
- Jesszusom! A velúr nadrágom! - Ajjaj!
Bocsánat! Nem így kellett volna történnie.
Nem beszéltem eleget. Várnom kellett volna 30 másodpercet.
Semmi baj, édesem. Imádtam. Szuper trükk volt.
- Kaphatnánk pár szalvétát? - De nem sikerült.
- Segíthetek valamiben? - Csak kiömlött némi lötty. Nem nagy ügy.
Papírtörlő vagy pár szalvéta szuper lenne.
- Mi ez a lötty? - Nátrium-poliakrilát.
- Mi? - Nem szabad felfednem a trükkjeim titkát.
De most szabad, hogy tudjuk, foltot hagy-e.
Nátrium-poliakrilát. Nem hiszem, hogy foltot hagy.
- Ez van a pelenkákban. - Micsoda?
Várnom kellett volna, hogy a por felszívja a vizet.
Na, semmi baj!
Mi lenne, ha újra megpróbálnád desszert után?
Nem tudom. Csak egy csomaggal hoztam. Ki kell mennem a mosdóba. Elnézést!
MOSDÓK KIJÁRAT
Jól vagy?
Igen, teljesen. Semmi baj. Köszönöm, hogy... Nagyon örvendek!
Jó éjszakát neked is! Jó éjszakát neked is!
Jó éjszakát neked is!
És neked is, Kevin. Neked legfőképp jó éjszakát!
Gene, ne puszilgasd a ketchupokat!
- Soha. - Jó éjt, Kevin!
- Kevin! - Rudy?
Egyikük sem Rudy.
Nem, nézzétek! Ez Rudy. Mégis eljött vacsorázni.
Rudy, gyere be! Vagyis igazából ne gyere be!
Mi jövünk ki. Ki kell vennem a szuper lasagnét a sütőből.
Mi történt a vacsoraizéddel? Lemondták?
Átpakolták.
Tök jó! Akkor ehetsz velünk undi lasagnét.
Igen. Menj csak fel! A szüleid hoztak el?
- Igen. Elhoztak. - Oké. Majd bezárok egyedül.
Jó ötlet, apa. Ezért vagy te a főnök.
Ezt nézd, Rudy! Alig várom, hogy kisüljön.
- Gyönyörű. - Ugye? A teremtményem életre kel.
Apának is ilyen lehetett, amikor megszülettem.
- A lasagném megkoronázódik! - Jó sokféle illat van.
Párat nem értek.
Oké, ideje kivenni ezt az izét a sütőből.
- Nehéz. Van vagy 20 kiló. - Ez az ideális súly egy lasagnének.
Mielőtt nekilátnánk, szeretnék mondani pár szót.
Sosem tudtam volna valóra váltani ezt az álmot
azok nélkül, akik végig ott voltak, hogy segítsenek.
Anya, aki a hátára vette a tésztáimat és az összes szószom mestere.
Apa, amiért nem állt az utamba anyával.
Tina és Louise, mert ti sose szárnyaltok úgy, mint én.
Rudy, szeretlek, tesó. Akkor együnk!
Oké, fókuszcsoport! Szeretném mindenki véleményét hallani egy szóban.
- Anya, tessék! - Jó sok.
Ez két szó. De elnézem neked, mert te csináltad.
- Apa. - Nagyon sok.
- Rossz válasz. Louise! - Étel, kérdőjel.
Ezt töröljük a jegyzőkönyvből. Tina?
Sok sajt és szalonna és tészta és piros szósz
és darált marhahús és metélőhagyma és tejföl.
- Ez meg egy darab bagel? - Aha. Fahéjas-mazsolás.
- Egy szót kérek. - Oké, azt mondom, bagel.
Úgy érzem, nem nőttetek fel a feladathoz. Rudy, reakció?
Egy szó: forradalmi.
Jobb, mint amit rendeltem.
- Mit rendeltél? - Azt, hogy otthon egyek.
Azt mondtam: „Rudy, elrendelem, hogy edd meg ezt.”
Oké. Rudy, biztos vagy benne, hogy a szüleid tudják, hol vagy?
Igen. Megkérdeztem tőlük, hogy átjöhetek-e, és azt mondták, hogy naná.
Oké. Lehet, hogy azért rájuk csörgök
megkérdezni, mikorra menj haza. Mi anyukád száma?
Vagy apukádé? Most kinél vagy?
- Én a... - Apukádnál vagy a hétvégén, igaz?
- Ott volt a plázában. - Igen, mindegy. Bármelyiket hívhatja.
Együtt vannak. Vagyis nincsenek együtt, de... Ez bonyolult.
- De ha választanod kéne... - Hogy felhívja.
Igen, hogy felhívjam. Nem úgy választanod, hogy választanod. Jesszus! Bocsánat!
Már elég régóta bent van. Evett valami furát korábban?
Nem hinném. De kakilt, mielőtt eljöttünk.
Meg én is. Elnézést! Talán meg kéne néznem.
Adj neki még egy percet!
Abban a korban van, mikor már nem akarja, hogy...
- Jól van. Igen. - Hogy is hívják?
- Azt a löttyöt? - Polikarbonizált valami.
Nátrium-poli...
- Azt mondta, pelenkákból van? - De nyilván nem használtakból.
Hangpostára kapcsol. A postaláda tele van.
Ki dönti el, mikor van tele? A kis ember, aki a telóban lakik?
Hát, ez jó volt, de most már mennem kell.
- Vissza a családomhoz. - De csak most jöttél!
A lasagne miatt?
- Lehetetlen. - Hogy fogsz hazajutni?
Kicsit késő van ahhoz, hogy egyedül járkálj az utcán.
- Vagy a szag miatt? Valami fura szag van. - Apa!
Nem, nem. Csak...
Igazából csak eljöttem a vacsoráról, ahova
anyával és a barátjával, meg apával és az ő Vickijével mentünk.
Most először vacsoráztunk így együtt,
de szerintem eztán ilyenek lesznek a családi vacsorák.
És csináltam egy bűvésztrükköt, ami tök jó lett volna, de elrontottam.
Azt hiszem, igen, gyakorlatilag elszöktem.
- Várj! Micsoda? - Ajjaj!
Azt hiszik, a mosdóban vagyok az étteremben, úgyhogy mennem kell.
Vagy lehet, hogy már szóltak a rendőrségnek.
Néha elég sokáig bent szoktam lenni a fürdőszobában.
Ne érezd rosszul magad azért, mert kivárod a stáblistát!
Újra megpróbálom felhívni apádat. És esetleg anyukádat is.
- Csak szólok, hogy biztonságban vagy. - Jól van. Igen, igaz.
Mi lenne, ha visszavinném és bekísérném Rudyt?
- Jó lenne. - Igen. Ez jó ötlet.
- Igen. - Köszönöm a vendéglátást!
- Nagyon jó volt. - Igazán nincs mit, drágám.
Én kint megvárom, ha nem baj. Csak... Igen.
Pakolok neked egy kis lasagnét. Hány kilót kérsz?
Ötöt? Tízet?
Oké, Bob nemsokára elviszi. Igen.
Oké, szia! Megvan a slusszkulcs, Bob?
Majdnem. Valahonnan biztos előkerül.
- A kulcsok már ilyenek, igaz? - Igen.
- Na, megvan már? - És most?
Ígérem, hogy mindenkivel tudatom, ha megtalálom.
Oké. Na és most?
- Aha, még nem, Tina. - A szüleid jól vannak.
Csak megijedtek. Vagyis meglepődtek. De nincs gond.
Remélhetőleg Vicki nadrágja nem marad foltos. Leöntöttem nátrium-poliakriláttal.
Az valami drog?
Nem, a bűvésztrükkből, amit csinálni akartam.
Biztos nem lett baja, drágám.
Úgyse velúr, vagy valami, igaz?
- De velúr. - Jól van. Semmi baj, édesem.
Oké. Megvan a kulcs.
- Remek munka, apa. - Köszönöm.
- Még mindig megvan? - Igen.
- Visszakísérhetem Rudyt? - Micsoda?
Visszamehetek vele az étterembe?
- Hol van? - Szerintem nagyon közel.
Gyalog jöttem. Gyalog. És egyáltalán nem sírtam.
Aztán itt voltam. És arra van, pár háztömbnyire.
A Tányér és villa?
- Igen. - És milyen?
Nem tudom. Olyasmi, ahol a felnőttek szoktak enni.
Jó helynek tűnik. Szerintem jó lesz,
ha odamegyek, ott maradok vacsorára, és dumcsizunk egy jót.
Tényleg? Vagyis persze, ha eljössz, elfelezhetjük a kajámat.
És apa kitesz itt hazafelé.
Persze. Az a lasagne amúgy is inkább előétel volt.
- Ne már! - Akkor visszakísérem Rudit a kajáldába.
Jól hangzik?
Elég sötét van.
Nem gond. Viszem a sárgaréz boxeremet.
Ha valaki belénk kötne az utcán,
káprázni fog a szemük a trükködtől meg a fájdalomtól.
- Ez a beszéd. - Van sárgaréz boxered?
- Igen. Tavaly karácsonyra kaptam. - Miért hozta ezt neked a Jézuska?
Lehet, hogy az utcán nőtt fel.
És nem félt, hogy behúz a testvéreinek?
- Apa! - Oké, mehettek.
De esetleg ne a sárgaréz boxerrel. Csak csupasz ököllel.
- Menjünk, Rudy! - Akkor viszlát! És még egyszer köszönöm.
Felhívom a szüleidet, és szólok, hogy mentek.
Louise, hadd adjak egy kis pénzt, hogy kifizesd az ételt!
- Bob, van pénzed? - Mennyit?
Nyolc dollárt.
Oké. Biztos van náluk leves, vagy ilyesmi.
Nem kérek levest.
Adok nekik nyolc dolcsit, a többit meg te fizeted.
- Szerinted elhiszik? - Dolgozz ki egy fizetési tervet!
- Oké, megyünk. Sziasztok! - Jó mulatást!
Köszi. Csaó! Nem kell befejeznetek a lasagnét?
- De. - Jesszusom!
Egyfolytában rá gondoltam, míg távol voltam.
- Nem lesz semmi bajuk. - Tudom. Csak látni akartam.
Milyen desszertek vannak ott?
Nem tudom. De van kenyérpálcika.
Oké. Tudnak cukrot tenni rá, igaz?
Biztos tudnak. Nagyon elegáns hely.
- Édes kislányunk van. - Néha az, nem igaz?
Kedves család, miért vagyok én az egyetlen, aki az asztalnál ül?
És mi volt a mutatványod?
Víz eltüntetése. Nagyon klassz lett volna.
Tudsz más trükköt is? Ketté is fűrészelhetsz, ha akarsz.
Szerintem kibírnám.
Segíthetnél „Kinél van a pénz?”-zel.
- Mint a titkos segítőm. - Persze.
Van egy egyszerű jelszó, amit máris megtanítok neked.
- Jól van. - De ne mondd el senkinek!
- Oké, Rudy, jesszusom! - De az se baj, ha elrontod.
A feliratot fordította: Kwaysser Erika