BOBOVE BURGERY
POHREBNÝ ÚSTAV A KREMATÓRIUM
POĎ NA ČAJ
VEĽKÉ OTVORENIE
2. VEĽKÉ OTVORENIE
UROBTE MALIČKOSŤ
3. VEĽKÉ OTVORENIE
4. VEĽKÉ OTVORENIE
5. VEĽKÉ OTVORENIE
Dobré ráno, Palacinka. Prepáč. Zobudil som ťa?
Až tak dobre som sa nevyspal. Je sobota ráno.
Takže dnes večer je sobota večer a ty vieš, čo to znamená.
Áno. Asi som trochu v strese.
Urobíme tú vec, čo ma upokojuje?
Áno? Dobre. Jedna, dva, tri.
Prepáč. To bola tvoja časť.
- Rudy, raňajky. - Okej, už idem.
Pripravil som nám niečo váječné.
Vajíčka. Preto som to povedal.
Pozrel som si menu tej reštaurácie, kam večer pôjdeme,
a majú tam pizza tyčinky.
Mňam. To je skvelé.
Áno, a asi neuveríš, no majú k tomu aj omáčky.
- Tešíš sa? Ja áno. - Áno. Jasné.
A teraz, keď poznám menu, môžem pokojne sedieť, užívať si večer
a zabávať sa s ostatnými, pretože to bude super večer.
- To určite. - Tešíš sa?
- Totálne. - Sme tešiace sa dvojičky, však?
Okej, idem umyť auto a potom skočím do nákupného centra vymeniť košeľu.
- Pôjdeš so mnou? - Jasné.
Rozhodol som sa pre väčšiu veľkosť. Nabral som nejaké svalstvo.
Trochu. Mám tento sval väčší?
- Áno. - Chyť si ho.
Počkaj. Nie, to je lakeť.
Áno. To tá hrazda, ktorú som nainštaloval.
Teda nechal si nainštalovať niekým iným.
No párkrát za mesiac ju použijem.
Oci, môžeme sa cestou zastaviť v kúzelníckom obchode?
Chcem si na večer kúpiť nový trik.
Jasné. Samozrejme. Hlavná atrakcia týchto večerí.
Úžasný Rudy a jeho kúzla pri stole.
- Skúsim ho predviesť. - A aj ho predvedieš.
Môžeš odčarovať ekzém, čo mám pod pazuchou?
Len žartujem. Mám to pod kontrolou.
- Takmer. - Áno. Daj na to.
- Počkaj. Nie, myslel som... - Ja že si tľapneme.
- Myslel som, že si tľapneme päsťami. - Fajn. Povedal si päste, takže...
- Počkaj. Ešte raz. - Okej, chytil si ma za ruku.
Dobre. Pustím ťa.
ČAROVNÉ PRÚTIKY
Nie. Musíš zostať v aute.
Kúzelník nikdy nedovolí, aby s ním niekto šiel do obchodu.
Správne. Potrebuješ peniaze?
Nie. Zostalo mi 13 dolárov za kosenie trávnikov.
- Jedného trávnika. - Áno.
Zaujímavý spôsob, ako zistiť, že mám alergiu.
Som rád, že ma vtedy tak rýchlo našli.
- Nie je to rozkošný Rudy? - Ahoj, Esmeralda. Áno, som to ja.
Je tu aj Horace?
Nie, je na konferencii v Cape Code.
Kázala som mu priniesť mi niečo blýskavé.
Hľadáš niečo konkrétne?
Hľadám niečo, čím ohúrim skupinu ľudí,
a môžem to použiť v reštaurácii.
Dobre.
Možno niečo na prelomenie ľadov
a rozprúdenie konverzácie.
Kúzelnícky trik, ktorý všetkých spojí,
dokonca aj pri tých najtrápnejších rodinných večeriach.
Do 13 dolárov, prosím.
V poriadku, mini Houdini.
Práve nám prišiel nový rukávový šál. Má v sebe ďalšie dva šály.
- Okej. Čo tak prstene? - Ja neviem.
Dobre, popremýšľam.
- Je to nóbl reštaurácia? - Majú tam pizza tyčinky.
Mám to.
- Polyakrylát sodný. - Poly čo?
Postav sa sem a ukážem ti, ako to funguje.
Dokonalý trik pre dané prostredie. Za 8,99 dolárov plus daň.
Zostane ti aj na kokteil.
- Máš už 21, však? - Minulý mesiac som mal 35.
Ale ďakujem. Robím si srandu. Smiech je super.
- Takže, Rudy, čo sa týka dneška... - Áno. Teším sa.
Áno. Jasné. Aj ja.
Aj ja. No chcel som povedať, že poznám tieto večere a...
Vždy si to dal na profíka.
A viem, že dnes to bude trochu iné,
chápeš, pozvaní hostia a... Okej, sme na rade.
Len som hovoril... Teda, ja...
Chcel som povedať... Je to strašne hlučné.
Áno.
- Myslím, že Paul je veľmi milý. - Čo?
A všetci ťa máme veľmi radi.
- Čože? - A my...
Čo?
- Zdravím. Môžem ju vymeniť za väčšiu? - Samozrejme.
Dal som si nainštalovať hrazdu a moje rukávy to už nezvládajú.
- Čo? - Nič.
Oci, môžeme sa stretnúť pred Radšej bez hlavy?
- Pri tom stánku? - Áno. Možno si dnes vezmem klobúk.
- Klobúkom nič nepokazím. - Okej. Jasné.
Hej, žiadne klobúky, ktoré by som si nedal ja.
Jasné. Žiadne baretky.
Nesedia nám na hlavách.
Nie tak úplne ja, ale ani nie nie ja. Tomu hovorím Odvážny Danny.
Lousie, tie mince sú želania druhých.
Ale čo ak si priali, aby sme ich použili
a kúpili si obrovskú sušienku?
Moje želanie je namočiť si na chvíľu moje boľavé nohy.
Dobre, decká.
- Ocko si kúpil nový špeciálny vankúš. - Pre môj špeciálny krk.
Sme radi, že nemôžeš úplne otočiť hlavu.
Veľa vecí nám prejde.
Poďme vyzdvihnúť darček k dedkovmu a babkinmu výročiu.
Fajn. Tina chcela z fontány ukradnúť peniaze.
Počkaj. Čo? Nie, nechcela som.
Môžeme im kúpiť tieto sklené korytnačky s červeným srdcom
a nápisom: „Totálne zbláznení.“
- Klasika. - Alebo drevené ťažidlo
s vytesanou Eiffelovou vežou s nápisom: „Ťažidlo pre milencov.“
- Úbohé. - Hej, chalani.
Rudini. Čo ťa sem privádza, mladý muž?
- Hľadám klobúky. - Na nesprávnych miestach?
Žartujem. V obchoďáku nájdeš klobúk.
A manželku.
Okej, Rudy, keby si bol mojimi rodičmi, čo by si chcel?
- Si tu. Musíš sa zapojiť. - Obe sú mätúce.
Korytnačky.
Proste niečo vyberme a zaplaťme to, prosím.
Musíme ísť domov a uvariť moju večeru „Gene dostal B–“,
pretože som si na vede opravil známku F+.
- Môj malý Bunsenov kahanec. - Chlapec dostane jedno B–...
Môžem vybrať večeru a vybral som lasagne s plnenými pečenými zemiakmi.
Vymyslel som to na hodine vedy, keď som určite dával pozor.
Určite nechceš niečo iné?
- Je to môj deň. - Jeho deň, oci.
Jasné, len si nemyslím, že by v lasagni
mali byť plnené pečené zemiaky alebo kôrka z kukuričného chleba.
Rudy, príď k nám na večeru.
Myslím, že to bude to najhoršie jedlo, aké sme kedy mali.
Ja vlastne nemôžem prísť. Mám plány.
Plány. Super.
- Pozrime sa na teba. - Ideš na operu?
- Pozor na fantómov. - Nie, len rodinná záležitosť.
To je okej. Gene určite nahovorí mamu,
aby urobila niečo nechutné aj nabudúce.
Vďaka. Mal by som ísť k stánku Radšej bez hlavy.
Čaká ma tam oco.
- Vidíme sa v škole. - Asi už neprídem.
- Ak áno, nájdem si ťa. - Okej.
Keďže som teraz taký inteligentný, už tam asi nemusím chodiť. Ale možno.
- Dobre, poďme na to. - Áno.
Naša mesačná večera s mamou „stále sme rodina“.
Tentokrát s mojou priateľkou Vicki a maminým priateľom Paulom.
- Priateľ. Chlap a priateľ. - Správne.
Áno, bude to skvelý večer.
Áno. Skvelý. My všetci pekne spolu.
Hej, mám si tú košeľu zakasať?
- Je dlhá. - Je tam priveľa látky.
Zakasaná vyzerá, akoby som mal nadýchané spodky.
Super nadýchané spodky.
Možno si ju trochu povytiahnem, takto.
Mám ísť radšej bez klobúka?
Čože? Nie. Sebaistý Conrad? Vyzerá to super.
- Áno, ale... Asi si ho nevezmem. - Nie, košeľa von.
- Košeľa von. - Klobúk možno áno.
Je zrazu dlhšia? Mám ju po kolená.
Alebo pôjdem bez klobúka. Budem ho mať v ruke.
Vieš čo? Obaja vyzeráme super. Poďme. Odchádzame.
- Musím kakať. - No teda.
Vážne? Vieš čo? Aj mne sa dá kakať.
- Košeľa von. - Môžem ísť prvý?
- A predbieham sa. Dovolíš? - Nie.
- Strčil si ma. - Prepáč. Poznáš ma.
- Pusti hudbu. Bude to zlé. - Zapni ventilátor.
- Aké je tam vzadu počasie? - Čo?
Pýtam sa na teplotu. Chceš pustiť klímu alebo vykurovanie?
- Je to v poriadku. - Dobre.
Super. Máš batoh. Som rád, že si ho nezabudol.
Tvoj batoh trikov, doslova.
Bez triku Úžasného Rudyho by to nebola poriadna rodinná večera.
Vlastne som skúšal meno „Rudy, vizionár ilúzií“.
- Mám zimomriavky. - Áno. Netreba to preháňať.
Jasné. Iste. Nie. Samozrejme.
Som rád, že máme tieto večere. Ja, ty a tvoja mama.
Teraz sa k nám pripojí pár ľudí. Ale to je dobre, však?
Veď vieš, Paul a Vicki, ja a tvoja mama.
Teda, nie Paul a Vicki. Tvoja mama a Paul a ja a Vicki.
A ty. Samozrejme. Si čestný hosť.
Ale nie hosť. Si náš syn.
Ak je niekto hosť, tak Vicki,
pretože sa až tak dlho nepoznáme.
- Oci, zdáš sa byť nervózny. - Áno, asi trochu som.
Som sa riadne rozbľabotal, čo?
Nie v zlom slova zmysle.
Ak sa mi to stane pri večeri, kopni ma pod stolom, prosím.
- Dobre, oci. - Ale nie príliš silno.
- Vieš, aké mávam na lýtkach modriny. - Preto sú také zaujímavé.
- Nádherné dúhové lýtka. - Vďaka, kamoš.
Objednáme si pri bare drink?
- Drink by bol super. - Je tam trochu plno.
Môžem tam ísť, objednať drinky a priniesť ich sem.
To je od teba milé. No som v pohode. Jedine, že by si chcel.
Ak ideš, dám si pohár červeného vína, ak majú...
- Vicki, aké tu majú červené? - Netuším.
Dobre. Tak možno margaritu.
Vieš čo? Je dosť ťažké niesť štyri drinky.
Nerob si starosti. Vlastne... Počkám.
Stieblitz, správna päťka.
To sme my. Presne ako tá šou. Viete, tá šou Správna päťka.
Prepáčte. Nepoznám to.
Určite áno. V 90. rokoch bola veľmi populárna.
Narodila som sa v 2002.
Dobre, poďme si sadnúť.
Vitajte. Som Rudy, vizionár ilúzií.
- Milujem to. - A teraz... Prázdny pohár, správne?
Podajte si ho a presvedčte sa, že skutočne ide o bežný plastový pohár.
- Áno, prázdny. - Dá si niekto beer pong?
- Normálny. - Prázdnejší už nemôže byť.
Teraz vezmem túto úplne normálnu vodu.
Áno.
Nalejem ju do pohárika, poviem pár čarovných slov.
Mandy Patinkin, Mandy Patinkin.
Otočím ho a voda zmizne.
- Bože! Moje semišové nohavice! - Bože.
Prepáč. Nemalo sa to stať.
Mal som viac vtipkovať. A počkať 30 sekúnd.
To je v poriadku, zlato. Páčilo sa mi to. Úžasný trik.
- Prinesiete nám servítky? - Ale nefungovalo to.
- Môžem vám nejako pomôcť? - Len trochu vody. Žiadny problém.
Handra alebo servítky budú stačiť.
- Čo je to? - Polyakrylát sodný.
- Čo? - Nemal by som hovoriť o mojich trikoch.
Môžeš povedať, či zanecháva škvrny.
Polyakrylát sodný. Nemyslím, že zanecháva škvrny.
- Dávajú ho do plienok. - Čo?
Mal som počkať, kým prášok nasiakne vodu.
Hej. Nerob si starosti.
Čo keby si to skúsil znova po dezerte?
Nemôžem. Priniesol som len jeden balík. Musím na toaletu. Ospravedlňte ma.
TOALETY VÝCHOD
Si v poriadku?
Áno, jasné. To je v pohode. Ďakujem za... Rád som vás poznal.
Prajem dobrú noc. A tebe tiež dobrú noc.
Aj tebe prajem dobrú noc.
Aj tebe prajem dobrú noc. Aj tebe.
A aj tebe, Kevin. A najviac zo všetkých tebe.
Gene, prestaň bozkávať kečupy.
- Nikdy. - Dobrú noc, Kevin.
- Kevin. - Rudy?
Žiadny sa nevolá Rudy.
Nie, pozri. To je Rudy. Nakoniec predsa len prišiel.
Rudy, poď dnu. Teda, vlastne, nepoď.
Ideme von. Musím z rúry vybrať tú super lasagnu.
Čo tvoja večera? Vykašlali sa na teba?
Presunula sa.
Super. Aspoň ochutnáš nechutnú lasagnu.
Áno. Choďte hore. Priviezli ťa rodičia?
- Áno. Priviezli. - Okej. Dokončím to sám.
Super nápad, oci. Presne preto si šéf.
Pozri sa, Rudy. Už sa teším, keď ju vytiahnu.
- Je nádherná. - Však? Môj výtvor, naživo.
Takto sa musel otec cítiť, keď som sa narodil.
- Zrod mojej lasagne. - Veľa vôní.
Niektoré sú mi neznáme.
Okej, čas vybrať ju z rúry.
- Ťažká. Váži aspoň 20 kg. - Ideálna váha lasagne.
Predtým, ako sa do nej pustíme, chcem povedať pár slov.
Tento sen by sa nikdy nestal skutočnosťou
bez tých, ktorí tu boli, aby mi pomohli.
Mama, ktorá je vodou pre moje nudle a šéfkou všetkých mojich omáčok.
Otec, ktorý nám pri tom nezavadzal.
Tina a Louise, ktorí mi umožnili dosiahnuť viac než oni.
Rudy, milujem ťa, braček. Teraz sa najedzme.
Okej, sústreďte sa. Chcem, aby ste mi povedali svoj názor jedným slovom.
- Mami, začínaš. - Strašne veľa.
To sú dve slová. Ale nechám to tak, lebo si varila.
- Oci. - Veľmi veľa.
- Zle. Louise. - Jedlo, otáznik.
Vymazávam zo záznamu. Tina.
Veľa syru a slaniny, nudlí a červenej omáčky
a mletého mäsa, pažítky a kyslej smotany.
- A toto je kúsok žemle? - Áno. Škoricovo-hrozienková.
- Jedno slovo, prosím. - Dobre, hovorím žemľa.
Mám pocit, že ste tú výzvu nepochopili. Rudy, počúvam.
Jedno slovo, prelomová.
Lepšia ako moja objednávka.
- Čo si si objednal? - Domácu kuchyňu.
Povedal som: „Rudy, objednávam ti toto jedlo.“
Fajn. Rudy, určite tvoji rodičia vedia, kde si?
Áno. Spýtal som sa, či môžem ísť, a súhlasili.
Dobre. Možno by som im mala zavolať
a zistiť, kedy máš byť doma. Aké má tvoja mama číslo?
Alebo oco? S kým si teraz?
- Som s... - Tento víkend si u otca, však?
- Bol v obchodnom centre. - Áno, môžeš zavolať hocikomu.
Sú spolu. Teda nie spolu, ale... Je to komplikované.
- Ale ak by si si mal vybrať... - Komu zavolať.
Áno, zavolať. Nie vybrať, ako vybrať jedného. Bože. Prepáč.
Už je tam dosť dlho. Zjedol dnes niečo nezvyčajné?
Nemyslím. Viem, že pred odchodom kakal.
My obaja. Prepáčte. Asi by som ho mal ísť skontrolovať.
Daj mu ešte chvíľu.
Je v tom veku, kedy nechce, aby sme ho...
- Správne. Áno. Jasné. - Ako sa to volalo?
- Tá vec? - Polykarbonátové niečo.
Sodík poly...
- Vravel, že je to v plienkach? - Pravdepodobne nie z použitých.
Hlasová schránka. Je plná.
Kto o tom rozhoduje? Piadimužík, čo žije v telefóne?
Bol to zábavný večer, no musím ísť.
- Vrátiť sa k rodine. - No práve si prišiel.
To tá lasagna?
- Nemožné. - Ako sa dostaneš domov?
Takto neskoro nemôžeš ísť domov sám.
- To ten zápach? Cítim divný zápach. - Otec.
Nie, nie. Ja len...
Odišiel som z reštaurácie,
kde som bol s mamou a jej priateľom a s otcom a jeho Vicki.
Bola to naša prvá spoločná večera,
a takto budú teraz asi vyzerať všetky rodinné večere.
Robil som kúzelnícky trik, mal byť fakt suprový, no pokazil som to.
V podstate som asi utiekol.
- Počkať. Čo? - Božemôj.
Myslia si, že som na záchode, asi by som mal ísť.
Alebo môžu práve volať na políciu.
Niekedy sa na záchode zdržím dosť dlho.
Nedovoľ, aby ťa prinútili cítiť sa kvôli tomu previnilo.
Skúsim znova zavolať tvojmu otcovi. A možno tiež tvojej mame.
- Aby vedeli, že si v bezpečí. - Jasné. Áno.
A čo keby som Rudyho proste zaviezol späť?
- To by bolo fajn. - Áno. Dáva to zmysel.
- Áno. - Ďakujem, že som mohol prísť.
- Bolo to vážne super. - Samozrejme, zlato.
Počkám vonku, ak to nevadí. Ja... Áno.
Urobím ti balíček lasagne. Koľko kilo chceš?
Dve? Päť?
Dobre, Bob ho o chvíľu privezie. Áno.
Dobre, maj sa. Bob, našiel si už kľúče?
Takmer. Určite sa niekde objavia.
- S kľúčmi to tak býva, však? - Áno.
- Už ich máš? - Alebo teraz?
Sľubujem, že keď ich nájdem, všetkým to poviem.
Okej. A čo teraz?
- Jasné. Nie, Tina. - Rodičia sú v poriadku.
Len trochu vydesení. Teda, prekvapení. Úplne v pohode.
Dúfam, že Vickine nohavice sú okej. Vylial som na ne polyakrylát sodný.
To je droga?
Nie, bol súčasťou toho triku, ktorý som skúšal.
Vickine nohavice sú určite v poriadku.
Neboli semišové alebo tak, nie?
- Boli semišové. - Okej, to je v poriadku, zlato.
Dobre. Mám kľúče.
- Dobrá práca, oci. - Ďakujem.
- Stále ich máš? - Áno.
- Môžem Rudyho odprevadiť? - Čo?
Môžem s ním ísť späť do reštaurácie?
- Kde je to? - Je to dosť blízko, myslím.
Kráčal som. Kráčal a vôbec som neplakal.
A zrazu som bol tu. Je to tadiaľ, pár blokov.
Tanier a vidlička?
- Áno. - Aké to tam je?
Neviem. Jedno z tých miest, kde jedávajú dospelí.
Znie to fajn. Možno by som tam
mala ísť s ním, zostať na večeru a povedať pár vtipov.
Vážne? Teda, áno. Ak pôjdeš, rozdelím sa s tebou.
Môj oco ťa tu môže cestou domov vysadiť.
Jasné. Tá lasagna bola viac-menej predkrm.
- Prosím. - Takže odprevadím Rudyho späť?
Dobrý nápad?
Je už dosť tma.
Žiadny problém. Môžem si zobrať boxery.
Ak si s nami niekto začne,
ty ich ochromíš kúzlami a ja bolesťou.
- Správne dievča. - Máš boxery?
- Áno. Darček k posledným Vianociam. - Prečo ti ich Santa priniesol?
Možno žil Santa na ulici.
Santa si nerobil starosti o súrodencov?
- Oci. - Dobre, môžeš ísť.
No možno bez boxerov. Len päste.
- Poďme, Rudy. - Dovidenia. A ešte raz vďaka.
Zavolám tvojim rodičom a poviem, že ste na ceste.
Louise, dám ti peniaze, aby si si mohla niečo kúpiť.
- Bob, máš nejaké peniaze? - Koľko?
Osem dolárov.
Okej. Určite tam majú aj polievky alebo tak.
Žiadna polievka.
Dám im 8 dolárov a poviem, že zvyšok si môžu nechať.
- Myslíš, že to zaberie? - Potrebuješ platobný plán.
- Okej, odchádzame. Čaute. - Zabavte sa.
Áno. Čaute. Nemali by ste dojesť tú lasagnu?
- Áno. - Bože.
Myslel som na ňu, odkedy sme odišli od stola.
- Budú úplne v pohode. - Viem. Len som sa chcela pozerať.
Aké tam majú dezerty?
Nie som si istý. Majú pizza tyčinky.
Okej. Môžu na ne dať cukor, nie?
Určite áno. Je to dosť nóbl miesto.
- Máme to ale zlatíčko. - Niekedy áno, však?
Rodina, prečo som jediný, kto sedí pri stole?
Aký trik si predviedol?
Zmiznutie vody. Bolo by to vážne super.
Poznáš aj iné triky? Môžeš ma prepíliť na polovicu, ak chceš.
Asi by som to zvládla.
Pomôžeš mi s trikom „Kto má mincu?“
- Budeš moja tajná partnerka. - Jasné.
Teraz ťa naučím veľmi jednoduchý kód.
- Okej. - Sľúb, že to nikomu nepovieš.
- Okej, Rudy. Ježinkove husle. - A ak to pokazíš, nevadí.
Preklad titulkov: Andrea Králová