BOBS BURGARE
Begravningsbyrå & krematorium
TEHUS
STOR INVIGNING
STOR NYINVIGNING
Skadedjursbekämpning
STOR NY-NYINVIGNING
STOR NY-NY-NYINVIGNING
STOR NY-NY-NY-NYINVIGNING
Godmorgon, Pancake. Förlåt. Väckte jag dig?
Jag sov inte särskilt bra. Det är lördag morgon.
Så ikväll är det lördag kväll, vilket innebär du vet vad.
Japp. Jag är nog lite stressad, antar jag.
Ska vi göra det där som lugnar mig?
Ja? Okej. Ett, två, tre.
Ledsen. Det var där du skulle komma in.
- Frukosten är klar, Rudy. - Okej, kommer.
Jag har lagat något ganska ägg-straordinärt.
Ägg. Det var därför jag sa så.
Jag kollade menyn för restaurangen vi ska till ikväll
och de har brödpinnar.
Smaskens. Vad bra.
Japp, och tro det eller ej, men de har dippsåser också.
- Ser du fram emot det? Jag gör det. - Ja. Visst.
Och nu när jag är bekant med menyn, kan jag koppla av och njuta av kvällen,
och fokusera på att roa mig med alla, för det kommer att bli så kul.
- Absolut. - Är du taggad?
- Väldigt taggad. - Som taggade tvillingar, visst?
Okej, jag ska åka och tvätta bilen och byta en skjorta på köpcentret.
- Vill du följa med? - Visst.
Jag ska ta en storlek större, har lagt på mig några kilo muskler.
Några. Ser den här muskeln större ut?
- Ja. - Känn på den.
Wow. Nej, vänta. Det där är din armbåge.
Japp. Det är tack vare pull up-stången jag monterade.
Eller ja, någon monterade den åt mig.
Men jag använder den några gånger i månaden.
Pappa, kan vi stanna till vid magibutiken på vägen?
Jag vill prova ett nytt trick ikväll.
Okej. Självklart. Det är middagens huvudnummer.
Bordsmagi utförd av den otrolige Rudy.
- Jag gör mitt bästa. - Och lyckas jättebra.
Kan du få mitt armhåleeksem att försvinna?
Jag skojar bara. Läget är under kontroll.
- Mer eller mindre. - Ja. Hit med näven.
- Vänta. Nej, jag trodde... - Jag satsade på en high five.
- Jag trodde vi skulle göra en fistbump. - Okej. Du bad om en fistbump, så...
- Vänta. Nu kör vi. - Okej, du håller bara i min hand.
Okej, här kommer det. Jag tänker släppa.
MAGISKA TROLLSTAVAR
Nej. Du måste stanna i bilen.
En magiker låter aldrig någon följa med in i en magibutik.
Visst, ja. Behöver du pengar?
Det är lugnt. Jag har 13 dollar kvar från när jag klippte gräs.
- En gång. - Ja.
Ett kul sätt att upptäcka min gräsallergi.
Jag är glad att de hittade mig.
- Visst är det sötnosen Rudy? - Hej, Esmeralda. Ja, det är jag.
Är Horace här?
Nej, han är på en konferens i Cape Cod.
Bad honom köpa något flashigt åt mig.
Letar du efter något särskilt?
Jag letar efter något som verkligen kan imponera på en grupp
och fungera på en restaurang.
Okej.
Kanske något för att bryta isen,
eller ett bra samtalsämne.
Ett trolleritrick som kan förena mänskligheten
även under de mest obekväma av finmiddagar.
Under 13 dollar, tack.
Okej, lille Houdini.
Vi fick precis in ett nytt scarf-trick. Den här är två scarfar längre.
- Eller vad sägs om ringar? - Nja, jag vet inte.
Okej, låt mig tänka.
- Är det en fin restaurang? - De serverar brödpinnar.
Jag har precis rätt sak.
- Natrium-polyakrylat. - Natriumpoly-vad då?
Kom hit, så ska jag visa dig hur det fungerar.
Det är perfekt för situationen. Kostar 8,99 dollar plus moms.
Då har du lite över till en cocktail.
- Du är 21, va? - Jag fyllde 35 förra månaden.
Men tack ändå. Jag skojar bara. Det är härligt med ett gott skratt.
- Så, Rudy, vad gäller ikväll... - Japp. Jag är taggad.
Ja, visst. Jag också.
Jag också. Jag ville bara säga att jag vet att sådana här middagar...
Du har alltid varit en kämpe.
Och jag vet att middagen ikväll kommer att vara lite annorlunda
vad gäller gästlistan och... Okej, det är vår tur.
Det jag ville säga är att... Jag menar, jag bara...
Jag ville säga... Vad högljudd den är.
Ja, verkligen.
- Jag tycker att Paul är riktigt trevlig. - Va?
Och vi älskar dig alla så mycket.
- Va? - Och vi älskar...
Va?
- Hej. Kan jag byta till en större storlek? - Javisst.
Satte upp en pull up-stång där hemma och skjortärmarna har visst märkt det.
- Va? - Inget. Ingenting alls.
Pappa, kan vi mötas vid hattaffären?
- Kiosken? - Ja. Jag kanske bär en hatt i kväll.
- Lite huvudbling skadar aldrig. - Okej. Ja, visst.
Prova inga hattar som jag inte skulle prova.
Jag vet. Ingen basker.
De passar helt enkelt inte vår familjs huvudform.
Inte min stil, men inte heller helt olik min stil. Den är vågad.
Folk önskade sig saker med de mynten, Louise.
Tänk om deras önskan var att vi skulle använda pengarna
till att köpa en chokladcookie?
Min önskan är att få blöta ner mina ömma fötter en stund.
Okej, ungar.
- Pappa har köpt en ny specialkudde. - För min specialnacke.
Vi älskar att du inte kan vrida huvudet.
Vi kommer undan med massor.
Kom igen. Vi går och köper mormor och morfars årsdagspresent.
Okej. Tina tänkte stjäla pengar från fontänen.
Vänta, va? Nej, inte alls.
Vad sägs om de här glassköldpaddorna med röda hjärtan
där det står "turtley in love".
- Snyggt. - Eller brevpressen i trä
med Eiffeltornet inristat och texten "Brevpressar är för älskare".
- Ser billigt ut. - Hej på er.
Rude-a-than. Vad för dig till köpcentret, unge man?
- Jag tittade bara på hattar. - På fel ställen?
Skojar bara. På köpcentret hittar man hattar.
Och en fru.
Rudy, vilken skulle du vilja ha om du var mina föräldrar?
- Du är här, så du är inblandad nu. - De är båda förvirrande.
Sköldpaddor.
Kan vi bara välja något och betala för det?
Vi måste hem och laga min "Gene fick B-minus-middag",
för jag höjde mitt betyg i naturvetenskap från F-plus.
- Min lilla Bunsenbrännare. - Killen får ett B-minus...
Jag får välja vilken middag jag vill, och jag valde lasagne med bakad potatis,
något jag hittade på när jag lyssnade på lektionerna i naturkunskap.
Säker att du inte vill ha något annat?
- Min dag! - Hans dag, pappa.
Ja, jag är bara inte säker på att lasagne
ska innehålla en bakad potatis eller en majsbrödskaka.
Rudy, kom på middag ikväll.
Det blir nog en av de värsta maträtterna vi någonsin smakat.
Jag kan faktiskt inte. Jag har andra planer.
Planer. Flott.
- Se på dig. - Ska du till operan?
- Se upp för fantomer. - Nej, det är bara en familjegrej.
Ingen fara. Gene lär säkert övertala mamma
att laga äcklig mat någon annan gång också.
Tack. Bäst jag går tillbaka till hattaffären.
Pappa möter mig där.
- Vi ses i skolan. - Får se om jag går dit.
- I så fall hör jag av mig. - Okej.
Jag behöver nog inte gå dit, eftersom jag är så smart nu. Men kanske.
- Okej, då var det dags. - Japp.
Vår månatliga "Vi är fortfarande en familj-middag."
Numera med min vän Vicki och din mammas vän Paul.
- Pojkvän. Pojke som vän. - Visst.
Ja, det blir en härlig kväll.
Japp. Ja. Toppen. Vi umgås alla tillsammans.
Tycker du att jag ska stoppa in skjortan?
- Den är lång. - Det är bara så mycket tyg.
Det ser ut som om jag har pösiga underkläder.
Men coola underkläder.
Jag kanske borde låta den hänga fritt.
Är hatten verkligen en bra idé?
Va? Var är självförtroendet? Det är en fantastisk look.
- Ja, men... Jag får se. - Nej. Jag stoppar inte in skjortan.
- Inte instoppad. - Hatten är bra.
Har den blivit längre? Den når ner till knäna.
Eller utan hatt? Jag kanske bara har med den.
Vet du vad? Vi ser både bra ut. Nu åker vi. Vi lämnar huset.
- Jag måste bajsa. - Åh, jösses.
Allvarligt? Vet du vad? Jag också.
- Ut med den. - Får jag gå först?
- Tränger mig före i kön. Ledsen... - Nej.
- Du knuffade mig. - Du vet hur jag är.
- Sätt på musik. Det är illa. - Sätt på fläkten.
- Hur är vädret där bak? - Va?
Hur är temperaturen? Vill du ha luftkonditionering? Mer värme?
- Det är lugnt. - Bra.
Bra. Du tog ryggsäcken. Vad bra att du inte glömde den.
Din samling tricks.
Det vore inte detsamma utan det senaste tricket från den otrolige Rudy.
Jag har testat "Rudy den illusionsskapande visionären".
- Rysningar. - Ja, men gör inte en för stor grej av det.
Visst. Nej, självklart.
Så glad att vi har de här middagarna. Jag, du och din mamma.
Nu blir vi några fler. Men det är också bra, eller hur?
Paul och Vicki, och jag och din mamma.
Inte Paul och Vicki. Din mamma och Paul, och jag och Vicki.
Och du. Det är klart. Du är hedersgästen.
Men ingen gäst. Du är vårt barn.
Gästen är Vicki,
för vi har inte känt varandra så länge.
- Pappa, du låter lite nervös. - Ja, det är jag nog, lite grann.
Jag slutar inte babbla, eller hur?
Inte på ett dåligt sätt.
Om jag gör det under middagen, ge mig en spark under bordet.
- Okej, pappa. - Men inte för hårt.
- Mina vader får så lätt blåmärken. - Det gör dem intressanta.
- Vackra regnbågsfärgade vader. - Tack, kompis.
Så, ska vi ta en drink vid baren?
- Ja, gärna. - Det ser ut att vara mycket folk.
Jag kan fixa drinkar åt oss och ta med dem tillbaka hit.
Vad snällt. Jag behöver inget, såvida du inte vill det.
Om du går dit tar jag gärna ett glas rött vin om de har...
- Vicki, vad heter det jag gillar? - Jag har ingen aning.
Okej, då. Kanske en margarita.
Vet du vad? Det är svårt att bära fyra glas.
Oroa dig inte. Jag är... Det är lugnt.
Stieblitz, fem personer.
Det är vi. Precis som i programmet. Du vet, TV-showen, Party of Five.
Känner inte till den.
Jo, det gör du. Den var så populär på 90-talet.
Jag är född 2002.
Okej, låt oss bara gå till bordet.
Välkomna, allihop. Jag är Rudy, den illusionsskapande visionären.
- Jag älskar det. - Och nu... Tom mugg, eller hur?
Skicka runt den och försäkra er om att det verkligen är en vanlig plastmugg.
- Japp, tom. - Vem vill spela beerpong?
- Helt normal. - Så tom den kan bli.
Nu tar jag det här helt normala vattnet.
Ja.
Jag häller det i muggen och säger några magiska ord.
Mandy Patinkin.
Jag vänder på den, så försvinner vattnet.
- Herregud! Mina mockabyxor! - Åh, nej.
Förlåt. Det var inte meningen att det skulle hända.
Jag småpratade inte tillräckligt länge. Jag skulle vänta 30 sekunder.
Ingen fara, älskling. Jag älskade det. Älskade tricket.
- Kan vi få några servetter? - Men det fungerade inte.
- Kan jag hjälpa er med något? - Bara lite spill. Ingen stor grej.
En handduk eller några servetter vore toppen.
- Vad är det för något? - Natrium-polyakrylat.
- Va? - Jag får inte avslöja mina tricks.
Det är okej att berätta om det fläckar.
Natrium-polyakrylat. Jag tror inte att det fläckar.
- Det är vad de lägger i blöjor. - Va?
Det var meningen att pulvret skulle absorbera vattnet.
Du, oroa dig inte.
Du kan väl försöka igen efter efterrätten?
Nej. Jag tog bara med ett paket. Jag måste på toaletten. Ursäkta mig.
TOALETTER UTGÅNG
Är allt okej?
Ja, absolut. Det är lugnt. Tack för... Trevligt att träffas.
Och godnatt på dig.
Och till dig, Kevin. Godnatt till dig mest av alla.
Gene, sluta kyssa ketchupen.
- Aldrig. - Godnatt, Kevin.
- Kevin. - Rudy?
Ingen av dem heter Rudy.
Nej, titta. Det är Rudy. Han kom väl trots allt.
Rudy, kom in. Eller nej, gör inte det.
Vi kommer ut. Jag måste ta ut superlasagnen ur ugnen.
Vad hände med middagsgrejen? Blev du nobbad?
Vi ändrade datum.
Vad bra. Nu kan du äta äcklig lasagne med oss.
Ja. Gå, ni. Släppte dina föräldrar av dig?
- Japp. Ja. De släppte av mig. - Okej. Jag gör väl klart allt själv, då.
Bra idé, pappa. Det är därför du är chefen.
Kolla in den, Rudy. Jag kan inte bärga mig.
- Den är underbar. - Eller hur! Min skapelse har fått liv.
Det måste vara så här pappa kände när jag föddes.
- Min lasagne föds till liv. - Wow, massor av lukter.
Vissa förstår jag mig inte på.
Okej, dags att ta ut den ur ugnen.
- Tung. Väger, typ, 20 kilo. - Det är vad en lasagne ska väga.
Innan vi hugger i vill jag bara säga några ord.
Jag hade aldrig kunnat förverkliga min dröm
utan alla de personer som fanns där för mig på vägen.
Mamma, vinden under mina nudlar och chefen över all min sås.
Pappa för att du inte stod i vägen för mig och mamma.
Tina och Louise för att ni lät mig överglänsa er.
Rudy, jag älskar dig, broder. Nu äter vi.
Okej, fokusgrupp. Jag vill höra allas reaktioner, sammanfattade i ett ord.
- Mamma, kör. - Lite mycket.
Det är två ord. Men låt gå, för du lagade den.
- Pappa. - Så mycket.
- Fel. Louise. - Mat, frågetecken.
Stryk över det. Tina.
Mycket ost och bacon och nudlar och röd sås
och köttfärs och gräslök och gräddfil.
- Och är det en bit bagel? - Ja. Kanel och russin.
- Ett ord, tack. - Okej, bagel.
Ni tar inte det här på allvar. Rudy, din tur.
Ett ord, banbrytande.
Bättre än vad jag beställde.
- Vad du beställde? - Beställde åt mig där hemma.
Jag sa: "Rudy, jag beställer det här."
Okej. Rudy, är du säker på att dina föräldrar vet var du är?
Ja. Jag frågade dem om jag fick äta hos er och de sa ja.
Okej. Jag borde kanske ringa dem snabbt,
och kolla när du ska vara hemma. Vad är din mammas nummer?
Eller din pappas? Vem bor du hos just nu?
- Jag bor hos... - Du är hos din pappa i helgen, va?
- Han var på köpcentret. - Ja, du kan ringa antingen eller.
De är tillsammans. Inte tillsammans, men... Det är krångligt.
- Men om du var tvungen att välja en... - Att ringa.
Ja, att ringa. Inte välja en som i att välja en. Ledsen.
Han har varit där ett tag. Åt han något konstigt tidigare?
Jag tror inte det. Han bajsade precis innan vi åkte.
Det gjorde vi båda. Ledsen. Jag kanske borde gå och kolla.
Ge honom en stund till.
Han är i den åldern då han inte vill att vi ska...
- Visst. Ja. - Vad hette det nu igen?
- Det där pulvret? - Polykarbonat något.
Natriumpoly...
- Sa han att det kom från blöjor? - Förmodligen inte använda.
Det går till röstbrevlådan. Den är full.
Vem bestämmer det? Den lille mannen som bor inuti telefonen?
Det här har varit kul, men jag måste nog gå nu.
- Tillbaka till min familj. - Men du kom precis.
Är det lasagnen?
- Omöjligt. - Hur tar du dig hem?
Jag tycker det är lite för sent för att gå hem själv.
- Är det lukten? Det luktar konstigt. - Pappa.
Nej, det bara...
Jag stack typ från middagen
med mamma och hennes pojkvän och pappa och hans Vicki.
Vi åt middag tillsammans för första gången
och det är väl så familjemiddagarna kommer att se ut från och med nu.
Jag gjorde ett häftigt trolleritrick, men klantade till det.
Jag antar att jag, tekniskt sett, flydde.
- Vänta. Va? - Jösses.
De tror att jag är på toaletten på restaurangen, så jag borde nog gå.
Eller så kanske de ringer polisen just nu.
Ibland tar jag ganska lång tid på mig på toaletten.
Känn dig inte skyldig för att du sitter igenom eftertexterna.
Jag ska försöka ringa din pappa igen. Kanske din mamma också.
- Bara så att de vet att du är i säkerhet. - Okej. Ja, visst.
Och jag kan väl köra tillbaka Rudy och följa med honom in?
- Det låter bra. - Ja, det låter vettigt.
- Ja. - Tack för att jag fick komma.
- Det var jättetrevligt. - Inga problem, vännen.
Jag väntar här ute, om det är okej. Jag bara... Ja.
Jag packar en doggybag med lasagne. Hur många kilo vill du ha?
Två? Fem?
Okej, Bob släpper av honom strax. Ja.
Okej, hejdå. Har du hittat nycklarna, Bob?
Nästan. De dyker säkert upp.
- Det är sånt nycklar gör, va? - Ja.
- Har du hittat dem nu? - Nu, då?
Jag lovar att säga till när jag hittar nycklarna.
Okej. Nu, då?
- Nej, Tina. - Allt är lugnt med dina föräldrar.
De är bara lite uppskakade. Överraskade, menar jag.
Hoppas att Vickis byxor inte är fläckade. Jag hällde natriumpolyakrylat på dem.
Är det droger?
Nej, det är från trolleritricket jag försökte göra.
Vickis byxor är säkert okej, vännen.
Det är ju inte så att de är i mocka eller något.
- De var i mocka. - Okej, det är lugnt. Ingen fara, vännen.
Jag hittade nycklarna.
- Bra jobbat, pappa. - Tack.
- Har du dem fortfarande? - Ja.
- Får jag följa med Rudy? - Va?
Jag kan väl få hålla honom sällskap?
- Var ligger restaurangen? - Väldigt nära, tror jag.
Jag gick. Jag gick därifrån och grät inte alls.
Och så plötsligt var jag här. Det är ditåt, några kvarter.
"Tallrik och gaffel"?
- Ja. - Hur är det där?
Jag vet inte. Typ ett ställe där vuxna äter.
Låter kul. Det vore nog bra
om jag följde med och åt med er, småpratade och skämtade lite.
Allvarligt? Ja, om du vill följa med kan vi dela på min mat.
Pappa kan släppa av dig på vägen hem.
Visst. Lasagnen var mer som en aptitretare.
- Snälla. - Jag hänger med Rudy till restaurangen.
Låter det okej?
Det börjar bli mörkt.
Inga problem. Jag kan hämta mina knogjärn.
Om någon muckar med oss på vägen
förblindar du dem med magi och jag med smärta.
- Så ska det låta. - Har du knogjärn?
- Ja, jag fick dem i julas. - Varför gav tomten dig det?
Tomten kanske kommer från ghettot.
Var inte tomten orolig för att syskon skulle få stryk?
- Pappa. - Okej, du får gå.
Men du borde kanske strunta i knogjärnen. Bara knytnävar.
- Kom igen, Rudy. - Okej, hejdå. Tack än en gång.
Jag ringer dina föräldrar och säger att ni är på väg.
Louise, jag ger dig lite pengar, så att du kan betala för maten.
- Bob, har du pengar på dig? - Hur mycket?
Åtta dollar.
Okej. Det finns säkert en soppa eller något.
Nej tack.
Jag ger dem det och säger att ni står för resten.
- Lär de tro på det? - Gör upp en betalningsplan.
- Okej, vi sticker nu. Hejdå. - Ha det så roligt.
Ja. Hejdå. Har inte ni en lasagne att äta upp?
- Jo. - Åh, gud.
Har inte slutat tänka på den sen vi skildes åt.
- De klarar sig. - Ja, jag vet. Jag ville bara kolla.
Vad har de för efterrätter?
Jag vet inte. De har brödpinnar.
Okej. De kan ha socker på brödpinnarna, va?
Det kan de säkert. Stället är ganska fint.
- Visst är hon söt, vår lilla tjej? - Hon är det ibland, ja.
Familjen, varför är jag den enda som sitter vid bordet?
Så, vad var trolleritricket?
Att få vatten att försvinna. Det hade varit rätt coolt.
Har du några andra tricks? Du kan såga mig på mitten om du vill.
Jag kan nog hantera det.
Du kan hjälpa mig med "Vem har myntet?"
- Som min hemliga partner. - Visst.
Jag ska lära dig en mycket enkel kod.
- Okej. - Lova att inte berätta för någon.
- Okej, Rudy. Jisses. - Och det är ingen fara om du gör fel.