Din BEDEMAND og dit krematorie
HUSETS ENESTE TUSCHER MAGISKE TUSCHER
ÅBNINGSFEST
GENÅBNINGSFEST
SIDSTE VILDE NAT MED KRYB
GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
Så er hele familien på vej til fødselsdagsfest.
Intet er sejere end at feste med ens forældre.
Nej, for pokker. Vi må endda sige for pokker.
Sig ikke for pokker.
Jeg forstår godt, at jeg, Gene og Tina blev inviteret til Rudys fars fødselsdag,
da vi er Rudys venner.
Men mor og far, hvorfor er I?
Vi så ham til skole-hjem-samtalen.
Han følte sig forpligtet.
- Derfor inviterede han os. - Ja.
Undskyld, jeg er "ham på mobilen." Jeg sender en hurtig e-mail.
E-mail? Hvem skriver du til?
- En bowlinghal. - Det er sjovt.
- Ja, jeg planlægger en bowlingfest. - Rudys fest?
Nej, min. Det gør jeg hvert år til min fødselsdag.
Jeg elsker at bowle.
- Vil I med til festen? - Det behøver du ikke.
Ja!
Jeg håber bare, at Rudy morer sig.
Han er træt af forældrenes skilsmissedrama,
og han fortjener at more sig.
Fik vi jer til at skrive under på, at I ikke lader jer skille?
Nej? Ken kan ordne det. Han ordnede mine ejendomspapirer.
Vores odds er gode.
Jeg elsker far lige så højt som første gang, jeg sagde det.
Husker du det? Første gang jeg sagde, jeg elsker dig?
Ja.
- Kan du huske, hvor vi var? - Ja.
Hvor var I, far?
Måske husker han det, men bliver rørt over at tænke på det?
Vi var ...
- Nej, han har glemt det. - Det er okay.
Du har burgerfyld på hjernen.
Jeg kommer i tanke om det. Det er ...
Kan du huske, da jeg pruttede,
og det lød som en, der sagde: "Hvad så?"
- Ja. - Det husker du altså.
Vi havde lige sat os i bilen.
- Ja. - Ja, så det er for nylig.
Jeg ville sikre mig, at alle bemærkede det. Ret unikt.
Helt sikkert.
Var det udendørs, den første gang du sagde, du elskede mig, eller indendørs?
Bob, tænk ikke på det.
- Hej, Rudy. - Hej, tak, fordi I kom.
Det var svært at gøre børn i vores alder begejstrede over en 44-årigs fødselsdag.
Det forstår jeg ikke. Vi elsker folk, der taler om podcasts og rygsmerter.
Vil I have slushice? Det er alt-I-kan-drikke-slushice.
- Min far giver. - Fedt.
Alt det, jeg kan drikke? For det er nok mere, end I kan drikke.
Jeg får hjernefrys bare ved tanken.
- Mor, far, vi lugtes ved senere. Hej. - Vi lugtes ... Ja.
- Hvem elsker ikke gratis slushice? - Måske den dame.
Hvis det var okay at slikke det af gulvet, gjorde jeg det.
- Det er det ikke, vel? - Rudy. Er alt okay?
Du ser meget u-slushice-agtig ud.
Ja, undskyld. Det er min mors kæreste Paul.
Se ham lige. Han smiler, lytter til folk, skaber øjenkontakt.
Hvorfor det?
- Hader det. - Jeg er bekymret for min far.
Han er skrøbelig, især siden han og Vicki slog op.
- Åh nej! Hvem slog op med hvem? - Det var gensidigt.
Han sendte en sms, der sagde: "Vi må snakke,"
og hun svarede: "Slå op?"
Så gav hun sin egen sms en tommelfinger op, og det var det.
For pokker da.
Så din far er altså en fri mand igen.
- Han er tilbage på markedet. - Ja, han sælger lækker far per kilo.
Far er ligesom en skrøbelig larve,
der venter på at blive en stor, smuk sommerfugl.
Men det sker ikke, hvis hr. Sød Hele Tiden Paul
kommer og træder på fars søde lille kokon.
Og hvordan træder Paul på din fars kokon?
Seriøst, Tina? Se på ham. Jeg er bare ... Det er ikke rart.
- Det er bare ikke rart. - Rudy, træk vejret.
- Det er jeg dårlig til. - Nåh ja.
I aften skal bare være den bowlingfest, han har drømt om,
og den perfekte 44-års fødselsdag.
Okay. Aftale.
- Hvad? - Aftale. Sådan bliver det.
Overlad det til mig, Gene og også Tina.
- Okay. - En omgang til, tak.
Og spar ikke på opmuntringssiruppen.
Herrestørrelse 44 og damestørrelse 42.
De er søde. Se, Bob.
Det er bowlingsko. Men ja.
Dem ville jeg gå i udenfor.
- Virkelig? - Søde sko er svære at finde. Det ved du.
- Ja, jeg ved det. - Hej. I kom.
- Ja. Hej. - Tillykke med fødselsdagen.
- Flotte sko. Er de ikke søde? - Jo.
Vi venter bare på at få vores bane. Men her er nok travlt.
- Vil I ... - Nej.
- ... bowle på vores bane? - Det var ikke ...
- ... hvad jeg ville sige. - Ja! Ikke, Bob?
- Jo. - Ja.
Okay. Så får jeg fyren ved disken til at tilføje jer.
- Jubi, sjovt! - Åh gud. Vi gjorde det igen.
Jeg elsker skoene. Jeg tager dem på.
Min størrelse står bagpå. Det er sjovt.
Vores job er at få din far til at se godt ud.
Sørge for, han får succes og stråler.
Hvis det får Paul til at ligne et ynkeligt fjols, er det også fint.
- Hvad er din fars stærke sider? - Han er supersej i plisserede bukser.
Ja. Man kan skære sig i fingeren på frækkerterne.
Og han er en god bowler.
Derfor kalder de ham Spare-tacus.
- Og med dem mener jeg mig. - Godt. Det kan vi godt arbejde med.
Men Paul er Paul. Han er sikkert god til bowling.
Han er god til alt.
En parkeringsvagt kastede engang hans nøgler fra to meters afstand.
Paul greb dem så let som ingenting.
Ja, ikke?
Men Paul virker ikke så atletisk og stærk af natur, men også blid.
Jeg vil ikke give ham et trofæ, bare fordi han står så sejt.
Bare min far var sammen med Vicki.
Hun var det modsatte af sjov.
Men så var han ikke alene,
mens mor krammer med Paul derhenne.
Okay. Rolig.
Hør her. Vi har det med bowlingen. Vi har det med en date.
Måske bør vi bare finde en kæreste, der er god til at bowle?
Man kan få en kæreste på én aften, ikke?
Er der egnede kandidater her lige nu?
Der er damen derovre, Sherry fra hans indiske madlavningskursus.
De er allergiske over for spidskommen og enige i,
hvor dumt det er af folk med spidskommenallergi at tage kurset.
Og bare jeg havde plukket det vilde hår i min fars øjenbryn.
Det havde forbedret hans chancer.
- Ja, jeg kan se det herfra. - Ja, det er et bæst.
Er det muligt, at det bevæger sig af sig selv?
Rudy, kom. Vores bane er klar.
Og unger, jeres forældre bowler med os.
I er heldige. Men helt ærligt, de er sjove.
Dem plus din mor og Paul. Vi er seks.
- Sagde du mor og Paul? - Ja. Der er de.
- Hej. - Hej.
- Vi ses om lidt, bowlingvenner. - Åh manner. Det var det.
Far og Paul "god til alt" skal bowle mod hinanden.
Paul knuser ham.
I værste fald bliver fars kokon trådt i smadder, larveindvolde overalt.
Nej da. Okay. Hør her.
Vi lader ikke Paul ydmyge din far på hans fødselsdag, okay?
Det lover jeg. Jeg sværger på mit slushice-genbrugsbæger.
Ja, du hørte mig.
- Hjernefrys. - Lad mig massere dit hoved.
- Tak. - Sådan.
- Det gør stadig ondt. - Lad mig massere rigtigt.
Hey!
- Rigtig massere det. - Rudy!
Rudy!
Småpenge-baner BOWLING
Åh gud. Det sker virkelig.
Tag det roligt, Rudes. Vi ordner det.
Jeg ved, du siger ord, men jeg hører kun
min fars kokon blive knust under Pauls fødder.
- Det er Gene, der spiser chips. - Undskyld.
Der er han. Godt kuglevalg, min dreng.
Tak. Jeg matchede farven på min bluse.
Det bemærkede jeg.
- Hej, unger. - Hils på mine sko. Sko, hils på ungerne.
- Hej. - Hej, der er de.
- Og her er vi. - Er I klar til at trille?
Det er jo bowling.
- Ja. - Kuglerne er runde, så de triller.
- Ja. - Åh manner.
Lamme, men charmerende vitser? Det er min fars område.
Ved I hvad? Jeg smutter lige på toilettet.
Jeg har fødselsdagsblære, alias for meget sodavand.
- Start ikke uden mig. - Lad os komme i gang.
Jeg holder Paul hen, så han ikke kan bowle,
og det bliver jeg ved med, indtil festen er slut?
- Tina. - Ja?
Gå hen til spidskommen-damen fra kurset. Få det til at ske.
Det ville være godt, hvis Sylvester havde en ny kæreste om 20 minutter.
- Perfekt. Gene. - Slushice-tjeneste. Forstået.
Nej. Gå med Rudy efter Sylvester ud på toilettet,
og pluk øjenbrynene med magt.
- Javel. - Vent, Rudy.
- Hvordan er det med Paul? Hvad laver han? - Han er ergoterapeut.
Folk med smerter har svært ved at gøre ting.
- Han hjælper dem med øvelser eller råd. - Som om vi ikke kunne hade ham mere.
- Ja. - Okay. Smut, alle sammen.
- Af sted. - Okay.
- Far.
- Ja. Hvad så?
- Far. - Ja. Hvad er der?
Jeg har lige hørt, at Paul er ergoterapeut.
- Ja. Det er jeg. - Det har min far brug for. I massevis.
- Har jeg? - Gør visse bevægelser ondt?
- Altså ... ja. - Hvilke?
- Alle sammen. - Se selv.
Hej.
- Hej. - Får du lidt popcorn? Fedt.
Fødselsdage. Ikke?
Rejs dig op. Lad mig se.
- Fint. - Der er lidt lyd.
Vent. Laver du ikke lyde, når du rejser dig op?
Prøv at røre dine tæer.
- Røre, ligesom, røre? - Prøv bare.
- Åh gud. - Ja.
- Du fløjtede to gange. Er det dårligt? - Ja. Det er et dobbeltfløjt.
- Ja. - Åh gud.
Det er det værd, far. Undskyld. Jeg elsker dig.
Håret kæmper imod. Det vil leve!
- Jeg dræber det. - Lad det ikke manipulere med dig!
- Unger, av! - Det ved, hvad du er bange for.
Kemien mellem jer er vist god.
Han lærer at lave indisk mad. Du lærer at lave indisk mad.
Måske er det tid til næste skridt, hvor I flytter sammen?
Undskyld. Hvem er du?
Din højre skulder er cirka fem centimeter højere end din venstre.
- Er den? - Ja. Nu er de lige.
Gør det ondt? Det skulle det ikke gøre.
Så det her er normalt? Er det sådan, man skal stå?
- Ja, det er jeg bange for. - Okay, lad os bowle.
- Jeg er rigtig klar. - Ja. Her. Du får mit kort.
Nej! Bowl ikke. Han har brug for hjælp nu.
Han har så mange problemer. Utroligt, at han har overlevet så længe.
Det er okay, Louise. Jeg klarer mig, tror jeg nok.
- Møg. - Så sker det. Min far starter.
Kom så. Det er min fødselsdag, og jeg bowler.
Det er bare hans første kast.
- Hvordan gik det? - Sherry vil tage den med ro.
Hun synes vist, at det med at være kærester,
da de ikke har været på date, er "meget forvirrende."
- Latterligt. - Åh gud.
Nå, men tre kegler er bedre end ingenting.
- Ja. - Skræmmefaktoren er der allerede.
Paul bowler bukserne af min far til hans egen fødselsdagsfest.
Hans smukt plisserede bukser.
Og øjenbrynene tiltrækker blikke.
Jeg kan ikke se på.
Jeg vil drukne mine sorger i slushice.
- Jeg er med. - Slushice lyder godt. Louise?
Hvad nu, hvis vi ... Kom med mig. Jeg har en idé.
- Med hvorhen? - Alt andet end her er godt.
- Hej, ven. - Din tur.
Fortsæt uden mig. Vi laver børneting.
Ikke fordi det ikke er helt fint, hvad der foregår her
i denne del af bowlinghallen, så ...
Okay, hej.
- Hvad skal vi? - Det ville jeg også spørge om.
Det, der skal til for at give din far en skøn aften.
Giver vi ham en gave fra et museum med forlængerledninger?
I må ikke være her.
Det er sandt. Jeg beklager, hvad det end er, vi gør.
Det lignede heller ikke et toilet.
Okay. Ud med jer.
- Vent. Vær nu sød. - Hvad?
- Det er Rudy. Rudy, sig hej. - Hej. Jeg hedder Rudy.
Det er hans fars fødselsdag,
og hans far skal bowle mod Paul, som er hans mors nye kæreste.
Og Paul er god til alt.
Han vil vinde stort over Rudys far, og han vil se ud som ...
Hvad var det, du sagde? En død larve eller sådan noget?
Ja, han vil ligne en urealiseret sommerfugl.
Ja. Så vi vil hjælpe ham med at vinde. Herfra på en eller anden måde.
Det er meget som at snyde, men det er til et godt formål.
Så ja. Det er okay. Vi finder på noget andet.
Fed idé.
- Hvad? - Jeg har en Paul.
Men min Paul hedder Penny, og hun gør min far rigtig glad.
- Hvor vover hun? - Okay. Så snyder vi.
- Gør vi? - Ja, Tina, det gør vi.
- Du er færdig, Penny. - Paul.
Nej, det er vigtigt.
Banetjek. Rudys far og Paul spiller på denne bane lige nu.
Sidst vi kiggede, bowlede min far røvdårligt.
Undskyld. Jeg sagde røv.
Så vi er nødt til at snyde snart.
At hjælpe Sylvester ved at snyde er måske ikke den bedste idé.
Også det at snyde generelt.
Rudy er vores ven, og hvis han ønsker, at hans far
skal bowle godt og give Paul en lærestreg,
som han aldrig glemmer, så er det, hvad vi gør.
- Tak. - Ja.
Hvordan gør vi? Undskyld. Jeg fangede ikke dit navn.
Ingen navne. Jo mindre vi ved, jo bedre.
Det står på navneskiltet.
- Rachel. - Møg.
Okay. Jeg har en idé, men jeg har ikke prøvet det før.
Og det er risikabelt.
Når din fars kugle rammer keglerne, kan vi lige netop
smide en ekstra kegle ind over bagstopperen.
Og hvis vi rammer dem rigtigt, er det bare strike på strike.
Fantastisk.
- Forbier. - Lad det ikke være Spare-tacus.
De er flotte, men gør mig ikke bedre til at bowle.
- I er heldige med at være flotte. - Mig?
- Ja, også dig. - Jeg ved det.
Okay. Jeg skal bruge to børn. Den ene tager keglen, før den ryger i elevatoren.
Den anden holder fast i den, der tager keglen,
så de ikke falder i maskinen.
Det lyder farligt.
Maskineriet blev lavet af børnearbejdere,
så jeg er sikker på, det er helt ufarligt.
Vi kan intet se herfra.
Hvordan ved vi, når det er Rudys far?
- Sandt. Nogen skal stå derude. - Jeg gør det.
Ikke for noget, men hvis vi sender dig,
finder vi dig i slushice-baren.
- Og din pointe er? - Mig. Jeg ville elske at slippe herfra.
Nej. Dit "Jeg gør ikke noget slemt"-ansigt er ... Det er bare virkelig dårligt.
- Nå, hvad med ... - Jeg gør det.
Vær snu. Kig på resultattavlen,
lær bowlingrækkefølgen udenad, og giv besked.
Smugkig. Forstået.
Sylvester taber stort.
Men vi har stadig en halv kamp til at vende resultatet.
Det går ikke godt for mor og far.
- Hej, Louise. - De så mig.
Hej, far. Mor. Hård kamp.
Jeg begynder at tro, at I ikke ligefrem er elitesportsfolk.
Ja. Vi er dårlige til det.
Sagde du, at du elskede mig, til en sportskamp af en slags?
Nej. Men engang kastede du op på mig til en baseballkamp.
- Ja, men med kærlighed. - På en måde.
Mange peanuts.
Se lige Paul med den store blå kugle.
Okay. Sylvester kaster efter Paul.
Man kan se Rachels albue lige nu
og Genes knæ vistnok af en eller anden grund.
Det er okay. Banerne er meget lange, og voksne ser meget dårligt.
Bananas. Det er en split.
Du er stadig langt foran mig. Du bliver svær at indhente.
Den var ellers god. Bananasplit.
- Det tænkte jeg slet ikke over. - Virkelig?
Må hellere gå derom.
Hvad?
- Du gør det ikke igen, vel? - Hvad?
Lader nogen vinde. Jeg har holdt øje med dig.
Du har ikke lavet den der bevægelse med håndleddet.
Min særlige snurreteknik? Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Jo, du gør. Har du plukket håret i dit øjenbryn?
Gene og Rudy trak det ud af mit ansigt. Og det var langt.
Vent. Hvorfor lod han Paul vinde?
Åh manner.
Er det nu? Er det Sylvesters tur?
Ja, men vi er nok nødt til at aflyse planen lige nu.
- Hvorfor? - Vi behøver den ikke.
Jeg tror ikke ... Jeg er ret sikker på, at Sylvester lader Paul vinde.
- Hvad sagde du, Louise? - Din far lader Paul vinde.
Men hvorfor?
Lad os gennemføre planen. Paul fortjener det.
Penny fortjener det. Hun adopterer altid hunde fra internater, spørger om min dag,
gør julen magisk. Du er ikke min mor, Penny!
- Hun lyder som et uhyre. - Det er hun.
Louise, vi gør det.
- Nej, vent. - Jeg lukker døren nu.
- Pas på fingrene. - Hvad? Nej.
- Pas på fingrene, sagde hun! - For bowlingkuglen da!
Rudy, Gene, Tina! Kom nu! Åbn døren!
På plads, alle sammen. Tag jer ikke af buldren og råben
og dumme stemmer i jeres hoved, der siger:
"Det her er forkert. Jeg bør ikke."
Tina, hvad skal vi gøre?
- Okay, godt. - Stå fast. Det er, hvad du skal gøre.
Okay. Ikke godt ... Møg ...
- Udendørssko! - Undskyld!
- Louise? - Hvad pokker laver du?
Jeg tabte en cent herovre, og jeg må hente den.
- Tabte du en cent? - Ja.
Louise, vi er fattige, men ikke så fattige.
- Jeg kan give dig en ny cent, tror jeg. - Et øjeblik. Undskyld!
- Du går stadig på banen med sko på! - Jeg ved det! Bare et øjeblik!
- Det er vigtigt at beskytte banen. - Rudy! Kan du høre mig derinde?
- Kammerat. - Få mig ikke til at ombestemme mig.
Står du på banerne? Det er temmelig ildeset.
Vi behøver ikke gøre det. Din far har ikke brug for vores hjælp.
Han taber højst sandsynligt,
fordi han er en flink fyr, der er god til at bowle,
men som ikke vil få sin ekskones nye kæreste til tage sig dårligt ud.
Og denne plan kan ødelægge det hele.
Jeg er også ret sikker på, maskinen vil smadre vores hænder.
Men også far-snakken.
Hvis de snupper dig, og jeg kan fortælle dig
med min insiderviden herudefra, at det ikke er umuligt ...
Og at jeg står her hjælper ikke. Beklager.
Hvis de opdager, du snyder, bliver det akavet mellem dig og Paul.
Det bliver akavet mellem Paul og din far.
Det hele bliver akavet.
Lyt ikke til hende. Vi er nødt til det.
Forholdet virker faktisk ret okay mellem Sylvester og Paul.
Det er gået op for mig, at den, der ikke virker okay, er dig.
- Mig? - Nej, Rudy.
- Nåh ja. - Ja.
Barn på bane ti, som taler med keglerne.
Vær sød at forlade banen. Sådan fungerer bowling ikke.
Lige et øjeblik!
Rudy, hør efter. De smider mig snart i bowlingfængsel.
Måske havde du bare brug for en ven at snakke med
og ikke et geni, der lavede en lidt kompliceret snydeplan.
- Louise? - Ja?
Det ville være en fin fødselsdagsgave til Sylvester,
hvis du holdt op med det der midt i hans tur.
Vi glemte at give dig en fødselsdagsgave. Det huskede jeg lige.
Ups!
Fint. Nå, men her kommer striken.
Ikke dårligt.
Hej.
Så du gør ikke det der med at snyde?
Ikke at mine nervøse prutter
fik dem til at forlade baglokalet, men måske.
Prutterne var muligvis en faktor.
Jeg tror, jeg vil ringe til Penny og sige undskyld for min sms.
Der var faktisk ingen ord,
bare et gif af en orangutang, der lavede skråt op-finger.
Men jeg er stadig ked af det.
- Men det er et godt gif. - Ja.
Farvel, sko.
I var ikke gode bowlingsko, men I fik mig til at føle mig smuk.
- Har du brug for mere tid, eller ... - Nej, det er fint. Er det fint?
Værsgo. Så er det gjort.
Nå, men det var sjovt.
- Far, lod du Paul vinde? - Hvad? Nej.
Okay, fint.
Hele machoattituden med "skal slå ekskonens nye kæreste"
er bare ikke mig.
Desuden er han ikke min konkurrent.
Han er en del af din mors liv nu. Og af dit liv og mit.
Ja.
Men det ændrer ikke noget mellem dig og mig.
Jeg vil altid være din far, og du vil altid være min rar-e søn.
Min rare søn Rudy.
- Det ved jeg. - Jeg rimede.
Du skal bare være okay, far.
Jeg er okay. Det er ikke sådan, jeg troede, vores ægteskab skulle ende,
men jeg har gode venner og en god terapeut.
Og der er fantastiske TV-programmer nu, Rudy.
- Jeg har ikke set The Crown. - Den er vist ret nuanceret.
Hey. Undervurder ikke din gamle far. Jeg har et langt liv foran mig.
- Sylvester. - Hej, Sherry.
Jeg er ved at gå. Jeg er ked af, vi knap nok fik snakket.
- I hvert fald ikke direkte. - Ja. Men vi ses på kurset.
Jeg hører, vi skal lave Kylling Vindaloo næste gang.
Ja, jeg ser Vinda-virkelig frem til at se dig.
Det gør jeg Vinda-virkelig også.
Ja.
- Du godeste. Så du det? - Ja. Pigen snakkede med dig.
- De sidste, der forlader festen. - Vi bliver bare sejere og sejere.
- Amen. - Far.
Fandt du ud af, hvor mor sagde, hun elskede dig?
Nej. Og tak, fordi du nævner det.
Det var så lidt.
Lin, jeg er ked af, jeg ikke kan huske den søde, vigtige ting.
Bob, jeg sagde jo, det er okay. Her er historien.
Vi var ved stranden,
og en måge klattede i mit hår, og vi havde ingen servietter,
så du brugte bare din skjorte, og jeg sagde det.
Så sagde du: "Det er meget lort."
- Husker du det nu? - Ja. Hvordan kunne jeg ikke huske det?
Har vi ikke alle tørret mågeklatter af mor på et tidspunkt?
Du siger bare "jeg elsker dig" til alle, der tørrer lort af dig.
Sådan ved man det.
Tekster af: Vibeke Petersen