BOBS BURGARE
BEGRAVNINGSBYRÅ & KREMATORIUM
DEN MAGISKA MARKNADSPLATSEN
STOR INVIGNING
STOR NYINVIGNING
STOR NY-NYINVIGNING
STOR NY-NY-NYINVIGNING
STOR NY-NY-NY-NYINVIGNING
Tänka sig att vi ska på födelsedagsfest som familj.
Inget är så coolt som att festa med sina föräldrar.
Helvete, ja. Kolla, vi får till och med svära.
Säg inte "helvete".
Jag kan förstå att jag, Gene och Tina är inbjudna på Rudys pappas födelsedag,
för vi är Rudys vänner.
Men mamma och pappa, varför är ni inbjudna?
Vi träffade honom innan utvecklingssamtalet.
Han spelade skuldkortet.
- Vi blev samvetsbjudna. - Ja.
Ledsen om jag glor på mobilen. Jag skickar bara iväg ett mejl.
Ett mejl? Vem mejlar du?
- En bowlinghall. - Det låter kul.
- Ja, jag planerar en bowlingfest. - För Rudys födelsedag?
Nej. Min. Det är en liten grej jag gör varje år.
Jag älskar att bowla.
- Vill ni komma på festen? - Du behöver inte bjuda in oss.
Ja. Absolut.
Jag hoppas bara att Rudy har kul.
Föräldrarnas dejtingliv har tagit ut på honom.
Han förtjänar att ha kul ikväll.
Har vi fått er att skriva på ett papper om att ni inte får skilja er?
Inte det? Jag ber Ken fixa det. Han skrev mina arvshandlingar.
Jag gillar våra odds.
Jag älskar pappa lika mycket som första gången jag sa det.
Minns du det, Bob? Minns du första gången jag sa det?
Ja.
- Minns du var vi var? - Ja, det gör jag.
Var var ni, pappa?
Han kanske minns, men blir för känslosam nu när han tänker på det?
Vi var...
- Nej, han minns inte. - Det gör inget.
Du har huvudet fullt av burgare.
Jag minns inte nu, men det kommer tillbaka.
Kommer du ihåg när jag pruttade
och det lät exakt som om någon sagt "Läget?"
- Ja. - Så det minns du.
Jag hade precis satt mig i bilen.
- Ja. - Ja. Det var inte lika länge sen.
Jag ville bara kolla att mindes den. Ett vackert minne.
Ja, verkligen.
Var vi utomhus eller inomhus när du sa att du älskade mig för första gången?
Bob, tänk inte på det.
- Hej, Rudy. - Hej på er. Tack för att ni kom.
Det var inte lätt att få barn i vår ålder att vilja komma på en 44-årings kalas.
Jag undrar varför? Vi älskar när folk pratar om podcasts och ryggvärk.
Vill ni ha slush? De har allt-ni-kan-dricka-slush.
- Pappa bjuder. - Schysst.
Allt jag kan dricka? Det är nog mer än vad ni alla kan dricka.
Jag får brain freeze bara jag tänker på det.
- Mamma, pappa, fes senare. Hejdå. - Fes... Ja, visst.
- Vem vill inte ha gratis slush? - Den där damen.
Om det var socialt acceptabelt att slicka golvet skulle jag göra det.
- Det är det inte, va? - Rudy? Är allt okej?
Du ser inte så slush-glad ut.
Ja. Ledsen. Det är mammas pojkvän, Paul.
Kolla på honom. Han ler, lyssnar på folk och håller ögonkontakten.
Det är udda.
- Hatar det. - Jag är bara orolig för pappa.
Han är sårbar, särskilt sedan han och Vicki gjorde slut.
- Vad tråkigt. Vem gjorde slut med vem? - Det var ömsesidigt.
Han skickade ett sms och skrev: "Vi måste prata",
och hon svarade: "Ska vi göra slut?"
Sen reagerade hon på sitt meddelande med en tummen upp.
Aj, då.
Så din pappa är en fri man igen?
- Han är på marknaden igen. - Ja, het pappa säljs till kilopris.
Det är bara det att pappa är som en bräcklig larv
som väntar på att bli en stark, vacker fjäril,
Men det lär inte hända om herr Trevlig alias Paul
kommer och trampar på pappas söta lilla puppa.
På vilket sätt trampar Paul på din pappas puppa?
Är du seriös, Tina? Titta på honom. Det bara... Det känns fel.
- Det är inte bra helt enkelt. - Rudy. Andas, Rudy.
- Det är inte min grej. - Okej.
Jag vill bara att det här ska bli hans drömmars bowlingfest
och den perfekta 44-årsdagen.
Okej. Vi har en deal.
- Va? - Deal. Din önskan, vår lag.
Låt mig, Gene och Tina sköta saken.
- Okej. - Kan jag få en till, sir?
Och snåla inte med sirapen.
Herrstorlek 44 och damstorlek 40.
Vad söta de är. Kolla på dem, Bob.
Det är bowlingskor, men visst.
Jag skulle kunna använda de här alla dagar.
- Allvarligt? - Det är svårt att hitta snygga skor.
- Jag vet vad du menar. - Hej. Ni kom.
- Ja. Hej. - Grattis på födelsedagen.
- Snygga skor. Visst är de snygga? - Ja.
Vi väntar på en bowlingbana. Jag antar att det är ganska mycket folk.
- Vill ni... - Nej.
- ...bowla med oss? - Jag menade inte... Jag...
- ...sa inte alls det. - Visst. Eller hur, Bob?
- Ja. - Ja.
Okej. Jag ber killen i baren att lägga till er.
- Ja, vad kul. - Herregud. Vi gjorde det igen.
Jag älskar de här skorna. Jag sätter på dem.
Min storlek står på hälen. Vad kul.
Vårt jobb ikväll är att få din pappa att se bra ut.
Vi får honom att lyckas, att glänsa.
Och om Paul ser ut som en patetisk tönt är det också helt okej.
- Så vilka är din pappas styrkor? - Han vet hur man rockar byxveck.
Jag har märkt det. Man kan skära sig på de här rackarna.
Han är bra på att bowla.
Han kallas för Spare-tacus trots allt.
- Av mig, menar jag. - Toppen. Okej, vi kan jobba med det.
Men Paul är Paul. Han är säkert bra på att bowla.
Han är bra på allt.
En parkeringsvakt kastade nycklar till honom från två meters avstånd
och Paul fångade dem utan minsta svårighet.
- Wow. - Eller hur?
Paul verkar inte så atletisk och naturligt stark men ändå mild.
Jag tänker inte lovprisa honom bara för att han står på ett coolt sätt.
Jag önskar att pappa och Vicki var ihop.
Hon var motsatsen till kul, men om hon var här
skulle pappa inte vara singel,
medan mamma gosar med Paul.
Okej.
Hör på. Vi har bowlinggrejen. Vi har dejtinggrejen.
Vi kanske kan hitta en flickvän åt honom som är på bra att bowla?
Man kan få en flickvän på en kväll, va?
Rudy, ser du några potentiella kandidater?
Ja, vad sägs om kvinnan där borta? Sherry från hans indiska matlagningskurs.
De är båda allergiska mot kummin, och delar åsikten
att det är dumt för personer med kumminallergi att gå den kursen.
Och jag önskar att jag plockat pappas galna ögonbrynshår.
Det skulle verkligen ha ökat hans chanser.
- Ja, jag kan se det härifrån. - Ja, vilken best.
Är det möjligt att det rör sig på egen hand?
Kom igen, Rudy. Vår bana är redo.
Och förresten, era föräldrar bowlar med oss.
Det är din lyckodag. Skämt åsido. De är kul.
De, din mamma och Paul. Vi blir sex.
- Sa du mamma och Paul? - Ja. Där är de.
- Hej. - Hej.
- Vi ses strax, bowlingkompisar. - Åh, nej. Det är kört.
Pappa och herr Jag-är-bra-på-allt ska bowla mot varandra.
Paul kommer att krossa honom.
I värsta fall blir pappas puppa söndertrampad med larvtarmar överallt.
Nej, då. Okej. Hör på.
Vi tänker inte låta Paul förödmjuka din pappa på hans födelsedag, okej?
Jag lovar. Jag svär vid min återanvändbara slush-mugg.
Ja, du hörde mig.
- Brain freeze. - Låt mig gnugga dig varm.
- Tack. - Så, ja.
- Det gör ont. - Ja, låt mig gnugga ordentligt.
Sluta.
- Gnugga riktigt ordentligt. - Rudy!
Rudy!
BOWLINGHALL
Åh, nej. Allt kommer att gå fel.
Ta dig samman, Rudes. Vi tar hand om det här.
Du säger en massa ord, men allt jag hör
är pappas puppa som krossas. Den krossas under Pauls skor.
- Det är bara Gene. Han äter chips. - Ledsen.
Där har vi honom. Snyggt klot, grabben.
Tack. Jag matchade det med min t-shirt.
Jag märkte det.
- Hej, barn. - Barn, möt mina skor. Skor, mina barn.
- Hej. - Hej. Där är ni ju.
- Och här kommer vi. - Är ni redo att rulla?
För vi ska bowla.
- Ja. - Kloten är runda, så de rullar.
- Ja. - Herregud.
Lama men på något sätt charmiga ordlekar? Det är min pappas grej.
Vet ni vad? Jag måste på toa snabbt.
Jag har en födelsedagsblåsa, det vill säga för mycket läsk.
- Börja inte utan mig. - Okej, ni kör vi.
Jag uppehåller Paul så att han inte kan bowla
och håller honom borta tills festen är över.
- Tina. - Ja.
Gå och prata med kummindamen från den indiska matlagningskursen.
Det vore bra om Sylvester hade en ny flickvän om typ 20 minuter.
- Perfekt. Gene. - Jag fixar slush. Uppfattat.
Nej. Du och Rudy följer efter Sylvester
och plockar hans ögonbrynshår med extrem försiktighet.
- Uppfattat. - Vänta, Rudy.
- Vad jobbar Paul med nu igen? - Han är arbetsterapeut.
Folk som lider har svårt att få saker gjorda.
- Han hjälper dem med övningar och råd. - Kan man bli mer avskyvärd?
- Eller hur. - Okej. Nu kör vi, allihop.
- Kör igång. - Okej.
- Pappa.
- Ja. Louise?
- Pappa. - Ja. Vad är det?
Jag fick precis reda på att Paul är arbetsterapeut.
- Ja, det är jag. - Min pappa behöver hjälp. Massor.
- Gör jag? - Är vissa rörelser smärtsamma?
- Ja, det är de väl. - Vilka?
- Alla. - Du fattar vad jag menar.
Hej.
- Hej. - Äter du popcorn? Vad coolt.
Födelsedagar alltså.
Ställ dig upp. Få se.
- Visst. - Det knakar lite.
Vänta. Knakar det inte när du reser dig?
Få se dig nudda tårna.
-"Nudda" som i att nudda? - Gör ett försök.
- Herregud. - Ja.
- Du visslade. Betyder det att det är illa? - Ja, det är en varningsvissling.
- Japp. - Åh, gud.
Det är värt det, pappa. Förlåt. Jag älskar dig.
Hårstråt kämpar emot. Det vill inte dö!
- Jag tänker döda det. - Låt det inte ta över dig!
- Hörni. - Det känner till våra svagheter.
Ni verkar ha en bra kemi.
Han lär sig laga indisk mat. Du lär dig laga indisk mat.
Det kanske är dags att ta det till nästa nivå och flytta ihop.
Ursäkta, men vem är du?
Din högra axel är ungefär fem centimeter högre än din vänstra axel.
- Är den? - Ja, det är jämnt.
Gör det här ont? Det borde det inte.
Är det här normalt? Är det så här det ska kännas att stå upp?
- Jag är rädd för det. - Okej, bowlingdags.
- Jag är väldigt redo. - Ja. Här, ta mitt visitkort.
Nej. Bowla inte. Han behöver hjälp här och nu.
Han har så många problem. Det är ett under att han är vid liv.
Det är okej, Louise. Jag klarar mig, tror jag.
- Skit också. - Nu är det dags. Pappa börjar.
Heja, mig. Det är min födelsedag och jag bowlar.
Det var första slaget.
- Tina, hur gick det? - Sherry vill inte förhasta något.
Hon verkar tycka att det är "väldigt förvirrande"
att be Sylvester bli hennes pojkvän utan att först gå på dejt.
- Löjligt. - Åh, nej.
Tre käglor är bättre än inga.
- Ja. - Paul är redan intimiderande.
Han kommer att bowla brallorna av pappa på hans egen födelsedag.
Brallor med vackra byxväck.
Och de där ögonbrynen bjuder på stort.
Jag kan inte se på.
Jag kanske bara borde dränka mina sorger i slush.
- Jag är på. - Jag tar gärna en slush. Louise?
Tänk om vi skulle... Häng med. Jag har en idé.
- Häng med vart? - Var som helst, men här blir bra.
- Rudy. - Din tur.
Fortsätt utan mig. Vi ska göra barngrejer.
Inte för att jag inte är helt bekväm med allt som pågår här
i den här delen av bowlinghallen...
Okej, hejdå.
- Vad håller vi på med? - Det undrar jag också.
Vi gör vad som krävs för att din pappa ska ha kul.
Ska vi ge honom en gåva från vad som ser ut som ett kabelmuseum?
Ni barn får inte vara här.
Visst. Jag ber om ursäkt för vad vi än håller på med.
Jag tyckte väl att det var en märklig toalett.
Okej. Ut med er nu.
- Vänta. Snälla. - Vadå?
- Det här är Rudy. Hälsa, Rudy. - Hej, jag heter Rudy.
Det är hans pappas födelsedag
och hans pappa ska strax bowla mot Paul, Rudys mammas nya pojkvän.
Och Paul är bra på allt.
Och han kommer att spöa Rudys pappa och få honom att se ut...
Som en... Vad kallade du det? Som en död larv?
Ja, han kommer att se ut som en oförverkligad fjäril.
Vi vill bara hjälpa honom att vinna. Här inifrån på något sätt.
Det kanske låter som fusk, men det är mer av en välgörenhetsgest.
Så, ja... Det gör inget. Vi kommer på något annat.
Jag älskar det.
- Va? - Jag känner också en Paul.
Men min Paul heter Penny och hon gör min pappa jätteglad.
- Hur vågar hon? - Okej, dags att fuska.
- Allvarligt? - Ja, Tina. Vi ska fuska.
- Du är körd, Penny. - Paul.
Det är viktigt.
Rudys pappa och Paul spelar på den här banan just nu.
Och det sista vi såg var att min pappa spelade uselt.
Ledsen, men han sög.
Så vi måste komma igång med fuskandet och snabbt.
Att hjälpa Sylvester genom att fuska är kanske inte den bästa idén.
Och det gäller fusk i allmänhet.
Tina, Rudy är vår vän, och om vår vän vill att hans pappa
ska bowla fantastiskt och lära Paul en läxa
han sent kommer att glömma, är det vår uppgift att hjälpa honom.
- Tack. - Ja.
Hur ska vi göra? Ledsen, vad sa du att du hette?
Inga namn. Ju mindre vi vet om varandra, desto bättre.
Det står på din namnbricka.
- Rachel. - Skit också.
Okej. Jag har en idé, men jag har aldrig provat det förut.
Och det är riskfyllt.
När din pappas klot träffar käglorna hinner vi bara precis
kasta in en extra kägla.
Och om vi träffar rätt blir det en serie strikes.
Perfekt.
- Ränna. - Snälla, säg att det inte var Spare-tacus.
De är snygga, men hjälper mig inte att bowla bättre.
- Tur att ni är heta. - Pratar du med mig?
- Ja, du också. - Jag vet.
Jag behöver två barn. Ett som får tag i käglan innan den åker in i kägelhissen
och ett som hindrar personen som får tag i käglan
från att ramla ner i maskinen.
Låter farligt.
Förr i tiden skötte barnarbetare käglorna,
så det är säkert helt riskfritt.
Vi kan inte se något härifrån.
Hur vet vi när det är Sylvesters tur?
- Sant. Vi behöver ögon på utsidan. - Jag går.
Gene, ta inte illa upp, men om du går,
kommer vi att hitta dig vid slush-baren.
- Vad är problemet? - Jag går. Jag sticker gärna härifrån.
Nej. Din "jag gör inget dumt"-min är... Ärligt talat, den är riktigt dålig.
- Vad sägs om... - Jag går.
Var diskret. Kolla på poängtavlan,
memorera spelordningen och rapportera till oss.
Smyg och titta. Uppfattat.
Sylvester förlorar stort.
De har spelat halva rundan, men vi kan fortfarande vända på det.
Mamma och pappa är inte direkt någon match.
- Hej, Louise. - Åh, nej. De har sett mig.
Hej, mamma och pappa. Tuff match.
Jag börjar tro att ni som idrottare inte direkt tillhör eliten.
Nej. Vi är inte vidare bra på det här.
Sa du att du älskar mig när vi var på en sportmatch av något slag?
Nej, men en gång spydde du på mig på en basebollmatch.
- Ja, men kärleksfullt. - Ja. Typ.
Många jordnötter.
Dags för Paul med det blå klotet.
Okej, så Sylvester spelar efter Paul.
Rachels armbåge syns helt klart,
och Genes knän av någon anledning.
Det gör inget. Ingen fara. Banorna är långa och vuxna ser dåligt.
Vilket bananslag. En split.
Du ligger fortfarande före. Det blir svårt att komma ikapp.
Kul ordlek. Banana split.
- Jag tänkte inte på det. - Verkligen?
Bäst jag drar tillbaka.
- Okej. - Va?
- Du gör väl inte så där igen, va? - Gör vad?
Låter någon vinna. Jag har iakttagit dig.
Du har inte gjort den där snurrgrejen med handleden.
Mitt Spinderella-slag? Jag vet inte vad du pratar om.
Jo, det gör du. Och har du plockat ögonbrynen?
Gene och Rudy gjorde det. De plockade ett riktigt långt hårstrå.
Vänta. Varför skulle han låta Paul vinna?
Jösses.
Redo? Ärr det Sylvesters tur?
Han står på tur. Men vi kanske borde avbryta planen.
- Va? Varför då? - Den behövs inte.
Jag tror inte... Jag är ganska säker på att Sylvester låter Paul vinna.
- Vad sa du, Louise? - Din pappa låter Paul vinna.
Men varför?
Vi kan inte överge planen. Paul förtjänar det här.
Penny förtjänar det här. Hon tar alltid hand om hundar och frågar om min dag,
och gör julen magisk. Du är inte min mamma, Penny.
- Hon låter hemsk. - Det är hon.
Louise, vi måste göra det här.
- Nej, vänta. - Jag stänger dörren nu.
- Akta fingrarna. - Va? Nej.
- Akta fingrarna, sa hon! - Vilka bowlingkräk.
Rudy. Gene. Tina. Kom igen. Kan någon öppna?
Alla på plats. Strunta i bultandet och skrikandet
och alla dumma röster inombords som säger:
"Det här är fel. Gör det inte."
Tina, vad ska vi göra?
- Okej, toppen. - Var starka. Det är allt.
Okej. Det här är illa. Riktigt illa. Helvete också.
- Uteskor. - Ledsen!
- Louise? - Vad håller du på med?
Jag tappade en femma här borta och jag måste få tillbaka den.
- Tappade du en femma där? - Ja.
Louise, vi är fattiga, men inte så fattiga.
- Jag kan ge dig ett ny femma. - Ett ögonblick. Ledsen.
- Du går med uteskor på banan. - Jag vet. Ge mig ett ögonblick.
- Du måste respektera banreglerna. - Rudy. Kan du höra mig, Rudy?
- Kompis. - Försök inte få mig att ändra mig, Louise.
Står du på banan? Folk gillar inte det.
Hör på. Vi måste inte göra det här. Din pappa behöver ingen hjälp.
Han förlorar säkert med flit,
bara för att han är en schysst kille som äger på att bowla,
men som inte vill få sin exfrus nya kille att se dålig ut helt enkelt.
Genomför ni planen kanske det sabbar allt.
Och våra händer skulle säkert manglas av den här maskinen.
Men pappagrejen är också bra.
Det är inte helt omöjligt att ni inte åker fast.
Det vet jag tack vare min erfarenhet av livet här ute.
Det faktum att jag står här hjälper inte. Ledsen.
Åker ni fast för fusk, blir det konstig stämning mellan dig och Paul.
Mellan Paul och din pappa också.
Allting blir konstigt.
Lyssna inte på henne. Vi fixar det här.
Det verkar ganska okej mellan Sylvester och Paul.
Jag börjar inse att den enda som inte verkar okej är du.
- Jag? - Nej. Rudy.
- Jaha. Okej. - Ja.
Barnet på bana tio som pratar med käglorna.
Vänligen gå därifrån. Det är inte så bowling går till.
Ett ögonblick!
Lyssna på mig, Rudy, innan de sätter mig i bowlingfängelse.
Du kanske bara behövde en vän att prata med,
inte ett geni med en smått överkomplicerad plan.
- Louise? - Ja?
Det vore en bra födelsedagspresent till Sylvester
om du gick därifrån och lät honom spela vidare.
Dessutom glömde vi att köpa en födelsedagspresent. Kom precis på det.
Hoppsan.
Visst, här kommer striken.
Inte illa.
Hej.
Så du tänker inte göra fuskgrejen?
Jag vet inte om det var mina nervösa fisar
som fick alla att gå ut, men det är inte omöjligt.
Fisarna bidrog nog till beslutet.
Jag tror att jag ska ringa Penny och be om ursäkt för mitt sms.
Jag skrev inga ord visserligen,
skickade bara en GIF på en orangutang som ger långfingret.
Men ändå, jag skäms lite.
- Men det var en tuff GIF. - Ja.
Hejdå, skorna.
Ni var inga bra bowlingskor, men ni fick mig att känna mig vacker.
- Behöver du mer tid eller kan vi... - Nej, vi är klara här. Visst är vi det?
Okej, varsågod. Det är gjort.
Det var kul.
- Pappa, lät du Paul vinna? - Va? Nej.
Okej, visst.
Det där macho-tänket om att slå sin exfrus nya pojkvän
är inte min stil.
Dessutom är han inte min konkurrent.
Han är en del av din mammas liv nu och ditt och mitt liv.
Ja.
Men det förändrar ingenting mellan dig och mig.
Jag kommer alltid att vara din pappa och du kommer alltid att vara min son.
Min grymma son, Rudy.
- Jag vet. - Jag rimmade.
Jag vill bara att du ska må bra, pappa.
Jag mår bra. Visst, jag trodde inte att vårt äktenskap skulle ta slut,
men jag har goda vänner och en jättebra terapeut.
Och det finns en massa underbara tv-program att se på, Rudy. Underbara!
- Jag måste se The Crown. - Den är riktigt nyanserad, sägs det.
Du, underskatta inte din farsgubbe. Jag har hela livet framför mig.
- Hej, Sylvester. - Hej, Sherry.
Jag tänkte åka nu. Ledsen att vi inte hann prata mer.
- Inte med varandra i alla fall. - Nej. Vi ses på nästa lektion.
Tydligen ska vi laga Vindaloo kyckling nästa gång.
Japp. Jag ser vinda-fram emot att se dig där.
Vinda-du också.
Wow.
- Herregud. Såg du det där? - Det kan du lita på. Hon pratade med dig.
- Vi lämnar festen sist. - Vi blir bara coolare och coolare.
- Amen. - Du, pappa.
Kom du någonsin på var mamma först sa att hon älskar dig?
Nej. Tack för att du tar upp det, Tina.
Det var så lite så.
Lin, jag är ledsen att jag inte kan komma ihåg något så fint och viktigt.
Det gör inget, sa jag ju. Så här gick det till.
Vi var på stranden
när en mås plötsligt bajsade i mitt hår. Vi hade inga servetter,
så du använde din skjorta och det var då jag sa det.
Sen sa du: "Vad mycket måsbajs".
- Minns du nu? - Ja. Hur kunde jag glömma det?
Alla har vi någon gång i livet torkat bort måsbajs från mamma.
Du säger säkert det till alla som hjälper dig att torka av måsbajs.
Det är så man vet.
Översättning: Ellinor Ledger