VÁŠ POHŘEBNÍ ÚSTAV A KREMATORIUM
AUTOŠKOLA MOŽNÁ TO ZVLÁDNETE
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
HMYZÍ ZÁSAHOVKA
A DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Co to děláš, Gene? Proč otvíráš tu pokladnu?
- Našel jsem okurku. - Sakra, měla to být dobrá schovka.
Prosím, nedávejte okurku do pokladny.
Tohle snad nemusím říkat.
Tohle není při hře Schovej okurku zrovna dobrý přístup.
Možná byste mohli hrát jinou hru. Nebo nehrát nic a pomáhat.
Ani ten název hry není dvakrát vhodný.
- Proč? Co je na Schovej okurku špatného? - No... Ale nic.
Zdravím, seržante Bosco, jsme zatčeni?
- Bože, jsme? - Pokud vím, tak ne.
- Jak to jde, Bobe? - Docela dobře.
Poslyš, Bobe, přeruším to tvé blábolení a přejdu k věci.
Pro jednu tajnou operaci mě musíš naučit vařit burgery.
Cože?
Dostaneš za to zaplaceno a ty i tvá rodina zůstanete
v anonymitě a nebudete s vyšetřováním nijak spojováni.
- Počkat. - Tajná operace.
Nech to na mně, tati. Ano, seržante Bosco, rozhodně jdeme do toho.
Tajná operace. Po kom jdete? Po mafii?
Nebo po zlobivých surfařích,
jako v tom filmu, kde se Keanu Reeves naštve a střílí do vzduchu?
Nejspíš zabil spoustu ptáků.
Vyšetřovatelé nesmí prozrazovat podrobnosti
případu občanům, kteří pomáhají s výcvikem.
Nám to určitě říct můžete.
Jsme teď součástí vyšetřování.
Ne, nejsme.
Teď už nemůžeš vycouvat, jsme v tom až po uši.
- Tino... - Jestli nám nic neřeknete,
tak asi budeme mít moc práce a nebudeme vám moct pomoct.
Asi si budete muset najít jinou restauraci s burgery. Škoda.
Nechci hledat jinou restauraci.
- Už jsem zařídil papíry k téhle. - Jo.
Tak dobře. Jen neříkejte náčelníkovi, že jsem vám to pověděl.
Ten chlap, po kterém jdeme, je známý zloděj.
Šperky, nebroušené drahokamy, umění. A má svůj gang.
Zrovna udělali vloupačku. Aspoň myslíme, že to byli oni.
Ale nemáme nezvratný důkaz. Proto potřebuju tebe, Bobe.
Ten chlap, Vincent Bartos, má restauraci s burgery.
- Opravdu? - Je to zástěrka.
Hodně padouchů je má. Perou přes ně peníze.
Servisy, které neopravují žádná auta,
mizerné restaurace, které nemají žádné zákazníky.
- Tati, jsme zástěrka? - Louise.
Ale poslouchejte.
Náš chlápek začíná brát svou restauraci trochu vážněji.
- Vlastně se snaží vařit dobré jídlo. - Tati...
Jo, Gene, díky.
Vyhodil svého posledního kuchaře
a hledá opravdového zkušeného kuchaře na burgery.
Máme povolení poslat mě tam v utajení.
Za týden mám pohovor.
Já to nechápu. Budeš u něj vařit burgery, dokud se nepřizná?
Ne. Víme, že se v té restauraci schází jeho gang.
Vše, co tam při práci zaslechnu, je přípustný důkaz.
Dostaneme ho a obžalujeme. A mé tajné jméno je Joe Josephs.
Tím pádem si musím zapamatovat jen jedno jméno.
Je ten chlap nebezpečný?
Ne. Možná v minulosti uřízl pár prstů lidem,
kteří ho podrazili.
- To se tak dělá. - Možná. Není to potvrzené.
Klid. Nebezpečné je to jen pro mě.
Ale pokud se mé krytí provalí a zabijí mě,
bude to hlavně tvoje vina, že jsi mě pořádně nepřipravil.
- Ale žádný nátlak. - Skvělé.
Opakuji, zůstanete anonymní a nebudete s tím spojováni.
Poslal jsem mu falešný životopis s falešnými referencemi.
Vincent ví, že jsem pracoval na Long Islandu v restauraci Grillsville,
která už tam není.
Zavolal na číslo, které jsem uvedl, a vzal to můj kámoš Mack,
což je polda, který válí s přízvuky.
- Jaký přízvuk použil? - Nevím, italský nebo tak.
- Proč? - Protože Mack je Ital.
- Takže mluvil normálním hlasem. - Jen říkám, že můj příběh je pokrytý.
Musím se akorát naučit, jak si zavázat zástěru a mávat špachtlí
nebo co se u burgerů dělá.
- No tak, tati. - Prosím.
- Dobře, naučím tě to. - Jo!
Kolik zbraní každý z nás dostane? Deset?
Budete potřebovat paruky. Všichni pro paruky.
- Dobře. Takže... - Maso přijde na gril?
Jo, jen přemýšlím, jak tě to naučit.
- Bobe? - Jo.
Víš, že burger umí uvařit každý, že jo?
Všichni mají gril a dělají burgery.
Můj soused je dělá každý víkend a je to ten nejhloupější chlap na světě.
Ano, vím, že burgery dělají všichni, ale v restauraci jde hlavně o konzistenci.
Zvládneš udělat dobrý burger 20krát za sebou?
- Peníze. Dá ti je někdo? - Jasně, to je skvělé.
Díváš se na pánské plavky?
Ano. Když vyjdou novinky, rád se podívám, co je v nabídce.
- Musíš mě poslouchat. - Dobře.
Nauč mě vaši hantýrku, to bude dobré.
Jak řekneš: „Cheeseburger, nepropečený, bez cibule?“
Přesně takhle.
Ne, měl bys říct něco jako:
„Hoď tam jeden, krvavý, žlutá dečka, bez slz.“
Nebo: „Jeden hnědák, bez korunky, do pusy, jak od maminky.“
- Jeden sexy býk, bez snubáku. - Děti, no tak.
Někdy říkám hranolkům „bramboroví kámoši“.
Lindo, mohla bys je nějak zaměstnat?
Jasně. Děti, do práce.
Co kdybys řekl: „Jeden flák masa, taková krása, puchem se neotřásá?
- To je dobré. - Díky, Lin. To pomohlo.
Šly na gril v různý okamžik, že?
Musíme je všechny sledovat.
Kdy je otočit, kdy sundat. Který z nich je nepropečený.
- Který... - V trysce od zmrzlinovače.
- Co? - Ne.
Nemůžeš hrát s mými dětmi Schovej okurku.
- Cože? - Přestaň to s nimi hrát.
Louise, přestaň, máme práci.
- Fajn. - Tak dobře.
Co má za problém?
Joe Josephs, Joe Josephs
Jste zatčen
Joe Josephs, Joe Josephs
Bude hrát „Hledej okurku“ nejlépe
Joe Josephs, Joe Josephs
Jeho burgerové sny tě otestují
- Dlouhý den, žádná pauza na oběd? - Ne, jsme obědová restaurace.
Pauzu na oběd bychom si dělali těžko.
- Objednávka. - Dobře. Víš co?
Uvidíme, co ses naučil.
- Nachystáš ji. - Já?
- Jo, nachystej ji, Joe. - Kdo je Joe?
Není to tvé tajné jméno, které máme používat?
Jasně. Jen jsi ho řekl divně. Takže je to na mně?
Ano, udělej to, co jsem tě měl naučit.
To, co se tě snažím naučit celý den.
- Udělej burger. - Páni, velká show.
Na tohle jste trénoval celý život. Dnes pár hodin.
To zvládnete, seržante Bosco. Možná.
Dobře. Nejdřív dám placku na gril?
- Ano. - Jde vám to skvěle.
- Kde že jsou? - V lednici. Maso je v lednici.
- Takže ho... - Vytáhnu?
- Ano. A... - Uvařím?
- Ano. A... - Uvařím ho dobře.
Okořeníš ho. Ano? Než jde placka na gril, okořeníš ji.
Dobře, tos mi neřekl.
Říkal jsem to pětkrát. Neposlouchal jsi.
- Hrál jsi Schovej okurku. - Myslel jsem, že je to součást výcviku.
Mělo by být.
Říkal jsi, že se musíš naučit, jak projít jako kuchař burgerů.
- Říkal jsem, ať mě naučíš hantýrku. - Koření. Tak.
To je hantýrka. Je to super restaurační slovo.
- Koření. - To není super.
- Ale může být pikantní. Pardon. - Nikoho neoklameš.
Poznají, že lžeš.
Poznají, že jsi polda. Budeš v nebezpečí.
A až budeš mít pohřeb, všem řeknu,
že jsem se tě snažil naučit osolit placku.
- Ale ty jsi neposlouchal. - Dobře, končím.
Jak se ta zástěra rozvazuje?
Co je? Zdravím, náčelníku.
Vážně? Ne, v pohodě. Zvládnu to.
To byl náčelník. Pracovní pohovor se přesunul.
- Je dnes v 15:00. - Cože?
Co jsi to říkal o tom koření?
Řekla jsem, že je někdy pikantní...
Myslel jste... Dobře.
Ten pohovor je dnes? Měli jsme se spolu učit týden.
Nevím, Bobe. Ten chlap podle všeho zavolal
a řekl, že pohovor může být už dnes.
A náčelník si myslí, že když odmítnu, najme někoho jiného. Takže tam jdu.
Přesunul schůzku na dnešek? Co kdybys měl plány?
Jo, třeba učit se vařit burger, abyste se mohl vydávat za šéfkuchaře.
Náčelník chce, abych šel, ale pořád nám zbývá deset minut.
Tak uč. Tentokrát dobře. Díváš se mi na ruce?
Protože část z nich může být useknuta...
Část s prsty.
Nevyužijeme ten čas radši k výrobě umělých prstů?
- Dost, děsíte mě. - Dobře.
Bože. Tak fajn.
Na to, abys uměl dobře vařit burgery, není čas.
Musíme tě naučit, jak to předstírat,
abys to zvládl.
A pokud tu práci opravdu dostaneš, můžeme to zkusit znovu.
- Deset minut, Bobe. - Dobře.
Asi se prostě chovej jako za starých časů. Tenkrát chlapi žádné blogy nečetli.
Myslím, že i neradi vařili.
Prostě řekni: „Dělám to přesně takhle. Neznám všechna ta nóbl slova.“
To se mi líbí. „Nevím, jak na to. Prostě to dělám jako vy.“
- Co? Ne. - Ale skoro jsem to trefil, ne?
Hodí se to. „Neznám všechna ta slova. Prostě to dělám takhle.“
- Já tomu uvěřila. -„Vařím burgery.
„Nesnažím se dělat velkou blogovou show.“
- To už je moc. Počkat. Ne. Funguje to. - Jo.
Jsi v pořádku, Bobe?
Ten pult už utíráš vůbec ne znepokojivě dlouho.
Možná to s tím utíráním začíná brát vážně. Já k tomu ještě nedošel.
Bosco se nám neozval a já jsem z toho velice nervózní.
Kvůli tomu: „Když nebude vypadat jako opravdový
„šéfkuchař, poznají, že je polda a useknou mu prsty?“
- Ano, Tino. - Chápu.
Tahle část práce v utajení zábavná není.
Být se svým víc než obvykle vystresovaným tátou.
Měla bych být v restauraci toho zloděje a pohazovat nožíkem.
Ale místo toho tu hledám okurku, která je přímo tady.
- Zatraceně. - Bosco je určitě v pořádku, Bobe.
To, že se neozývá, může být dobré.
Možná to jde skvěle
a už si 30 minut potřásají rukama a přikyvují.
- Haló. - To je intenzivní pozdrav, Bobe.
Ahoj, Teddy. Myslel jsem, že volá někdo jiný.
Někdy jsem to i já, Bobe.
Zmeškal jsem oběd, protože tahle práce trvá věčnost.
Ale přijdu na brzkou večeři. Mám strašnou chuť na burger.
Třesu se z hladu, což není dobré, protože jsem na střeše.
Jen jsem se chtěl ujistit, že mi Mort nesedí na místě.
Cože?
Vím, že je to zvláštní, mám ho rád.
Jen mě štve, když tam nejsem a Mort mi sedí na místě.
- Má své vlastní. - Jo, Mort tu není.
- Řekl, ať mi to řekneš? - Ne.
Musím jít.
Dáš něco na mé místo, aby si tam nikdo nesedl?
- Jídelák nebo klobouk. - Jo.
Zdravím. Vítejte u nás. Dám vám jídelní lístek.
Víte co? Myslím, že vím, co si dám.
Prosil bych burger dne.
- Burger Švýcarské povyražení. - Jasně.
Už sem chci nějakou dobu zajít.
Slýchám na vás samou chválu.
Bobe, nechceš přestat s utíráním a jít na ten burger?
Pardon, hned jdu na to.
Každý den máte jiný burger dne?
Jo.
Totéž se nedá říct o jeho spodním prádle.
- Louise. - Je to neštěstí.
Očekávání je dobré zpochybňovat, že?
- O těch burgerech, ne o spodkách. - Jo, děkuju.
Už nevím, kde mám hledat. Kde je, Louise?
Neříkej, že ji máš v břiše.
Obě jste daly jasně najevo, že se už nesmí jíst.
Omlouvám se za ně. Hrají Schovej okurku.
Je to hra, při které schovají okurku a pak ji najdou.
On to ví, tati. Vždyť se to tak jmenuje.
Rychle si odskočím.
Můžu to vydržet, jestli je tam okurka, kterou je třeba najít.
Tam už jsme byli. Není.
- Musíme si promluvit, Bobe. - Bosco, jsi v pořádku.
Jsi naživu. Díkybohu. Nenechal jsem tě zabít. To je skvělé.
Teď už táta může povolit ten sevřený zadek.
Tak jak dopadl pohovor? Máš tu práci?
Přidáš se k národu výrobců burgerů?
Možná vám zavolají kvůli někomu, kdo tu pracoval.
A já potřebuju, abyste předstírali, že víte, o čem mluví.
- To je Joe? Kdo by to byl řekl? - Vincente?
- Vincent? - Co se to děje?
Vincente, jsem rád, že jste tady.
Je to skvělé.
Mám dojít pro ty paruky?
Bobe, tohle je Vincent.
Vincente, tohle jsou Bob a Linda a jejich děti.
Jsme děti, které jste viděl předtím a také teď.
- Znovu zdravím. - Ahoj.
A já jsem Joe, jak všichni víme. Dobře, představování bylo dost.
Joe, přišel jste navštívit bývalého šéfa?
- Počkat. Co... - Jo, jasně.
Nemůžeš se mě zbavit, co, Bobe?
Jo.
Podívejme se na to. Můj bývalý šéf a snad i můj nový šéf.
Neperte se o mě.
Jeden burger dne pro vás.
Díky, Bobe. Vypadá to skvěle.
Hej, Bobe.
Ukážeš mi tu špachtli, o které jsi mluvil?
Cože?
Tu skvělou, co jsi mi tak moc chtěl ukázat.
Tamtu. Vzpomínáš?
- Dobře. - Ráda bych tu špachtli viděla.
- Proč je zloděj šperků v mé restauraci? - Šlo to dost špatně.
Řekl jsem to tvoje: „Nevím, jak na to, prostě to dělám.“
To jsem ti neradil říkat.
Pak řekl: „Místo, kde jste pracoval, už neexistuje.
„Pracoval jste ještě jinde?“
- A ty jsi řekl tady? - Ano, moc se mu to líbilo.
- Slyšel o vás. - Myslíš, že po nás jde?
Nevím jistě. Možná se jen rozhodl, že se u vás musí hned najíst.
Nebo si myslí, že jsem polda a ty jsi ten, kdo mi pomohl.
Takže si to sem přišel oťukat a oba nás zabije.
- Panebože. - Vzchop se, Bobe.
Musíme se vzchopit.
Jako když jsi na pohovoru plácl jméno mé restaurace, Joe Josephsi?
Vidíš? Proto jsem tu už nemohl pracovat.
Nikdy jsi mě nepodpořil.
Skvělá špachtle, Bobe. Jsem rád, že jsme se na ni šli podívat.
Vážně zvážím, že si ji pořídím také.
- Jo, měl by sis ji koupit. - Pak si s nimi můžete zašermovat.
Gene. Tak co ten burger?
- Úžasný. Jste umělec. - Díky.
Tak jsem to naučil
i tady Joea.
Jo, dělám to tak, jak to děláš ty.
- Jo. - Jo.
Tino, Gene, Louise,
nechcete jít hrát Schovej okurku nahoru?
- Nezní to zábavně? - Tati, ta okurka je pořád schovaná tady.
Jasně, ale možná byste mohli použít
jinou okurku, která je v lednici nahoře?
- Jo. - Jinou okurku?
- Slyšíš se? - Jo, vážně, Bobe.
Takže, Joe, přišels navštívit staré působiště?
Jo, místo, kde jsem pracoval.
A taky jsem se Boba musel zeptat na tu špachtli.
- Šéfkuchařské záležitosti. - Poklábosit.
To ne.
- Ahoj, Teddy. - Ahoj, Teddy.
- Teddy Boscoa zná. Všechno zkazí. - To ne.
Vzpomínáte, jak jsem říkal, ať mi dáte na místo jídelák nebo klobouk?
Co se stalo, Bobe?
Posadit tam chlapa nepomůže. Všude jinde je místo.
Co se stalo? Nic proti vám, pane. Vypadáte v pohodě, ale...
- Jeden burger dne, prosím, Bobe. - S sebou, viď?
- Jo. Počkat. Cože? - Chceš si ho vzít s sebou.
Když jsi předtím volal, říkals, že se stavíš pro burger a zas půjdeš.
Vážně? Nevzpomínám si. Bože. Co jsem ještě udělal?
Hned ho udělám. Lindo, možná by sis měla s Teddym promluvit.
Zdá se, že by rád hodil řeč.
S Teddym si povídám ráda.
- Máš nové kalhoty, Teddy? - Nevím.
Nejsou nové, ale něco nového tu je.
- Otoč se. - Jo, máš je moc dole.
- Vidím. - Moc dole?
Už to skoro bude. Víte co? Bude to na účet podniku.
Když už přemýšlíte, že Joea zaměstnáte.
- Prosím, to ne. - Na účet podniku?
- Co? Dobrý den. - Zdravím.
- Jak se máte? - Počkat. Kdo je Joe?
- Hele, to je... - Burger je skoro hotový.
- Ne kalhoty, boty. - Cože?
- Máš nové boty, je to tak? - Jo, okopané pracovní boty.
Ty musely stát peněz.
To okopání je fajn. Není nic horšího než špatné okopání.
Musí být hezké.
Už to bude, ještě chvilku, Teddy. Vím, že spěcháš.
- Je tu zvláštní atmosféra. - Není.
- Normální. - Nepřijde mi.
- Dojedl jste? Mohu to odnést? - Už to skoro je, Teddy.
Je to vzrušující, ale máte jen dva zákazníky.
Tři.
To samozřejmě není zákazník, Teddy.
- Joe? To není zákazník. - Hotovo.
Přímo z grilu. Tady to máš. Jeď s tím co nejrychleji domů.
Chceš to jíst horké, že?
- Je to burger. - Můžu si ho sníst tady.
Ne, máš plány. To je v pořádku, chápeme to.
Víš co? Tenhle je taky na účet podniku.
Vážně? Zadarmo?
- Nesnášíme peníze. - Jsme postkapitalisté.
- Uvidíme se brzy, kámo. - Dobře. Nashle, všichni.
Jsme rádi, že jste přišel. Těšilo nás.
Bylo to skvělé. Že jste se mohli seznámit.
Víte, já jen... Tohle je jedinečná příležitost.
- Mám pocit, že ji nemůžu propásnout. - Jo? O co jde?
Můžeme ten pohovor dokončit teď hned.
Měl jsem Bobův úžasný burger. Jste tady, chci ochutnat i ten váš.
No, jistě.
Použijte tu speciální špachtli.
Dobře, tak já jdu. Do kuchyně. Kde je gril.
- To nemusíš říkat. - Tak jo, na shledanou.
No, vezmu tenhle... Hrnek
do kuchyně a umyju ho.
Jistě. Ale neraďte mu. Tohle je zkouška.
V žádném případě. To bych... Jo, rozumím.
Ale to u Joea není třeba.
Joe Josephs je skvělý.
Vyndej placku z lednice, osol ji a opepři.
- Jasně. Kde je sůl a pepř? - Nad grilem u koření.
- Sůl je koření? - Bože, zabijou nás.
Musím jít Bobovi pomoct s tím hrnkem, kdyby ho rozbil.
Znáte šéfkuchaře. Jsou tak nemotorní.
Bobe, mám nápad. Ten burger s sebou.
- Ale musím spěchat, abych Teddyho chytila. - Cože?
To je tak správné množství soli.
Teddy, potřebuju, aby ses vrátil i s tím pytlíkem.
- Cože? - Vím, že to zní divně.
Ale co nejrychleji se vrať,
přines burger a sejdeme se v zadní uličce, ano?
Chceme ti udělat jiný.
Když tenhle sním, uděláte mi i tak další?
Ne, Teddy, tvůj burger... Není dobrý.
Spadl na zem a pak na něj sedla moucha a šváb.
- To nevadí. - Prostě přijeď, Teddy.
Zapomněl jsem se zeptat, jak ho chcete připravit.
- Středně propečený, prosím. Děkuji. - Středně, dobře.
Jen středně? Jako přímo uprostřed?
- Přesně tak. - Středně uprostřed.
Jeden Burger ze střední, hned to bude.
Jen tu mršku otočím.
Dělám to tak, jak bys to dělal ty, víš?
Díkybohu. Dej mi ten burger, Teddy.
Moc děkuju. Musím jen...
Pusť to, Teddy. Uděláme ti specialitu.
- Mnohem lepší než tenhle. - Kdy? Můžu ho dostat hned?
Za půl hodiny. Kup si noviny nebo něco.
Noviny? Co je za rok? 1986?
Mám se podívat, jak si Dukakis vede v průzkumech?
- Věř mi, Teddy. Jeď. - Fajn.
Bobe, Teddyho burger. Je nedotčený. Skoro. Pytlík je teplý.
- Jsi génius. - Já vím.
Jen dám tu placku na žemli. Jejda.
Trochu to porovnám. Sýr je rozteklý, že?
Jo, úplně rozteklý.
Tak fajn, posaďte se.
Je čas na ochutnávku. Nejlepší test.
Co to děláš?
Vyměním je, aby jedl můj burger.
Počkej, co? Ale já myslím, že se mi povedl. A dost jsem se s ním nadřel.
Děláš si ze mě srandu?
Tak jo, tady to je.
- Dobrou chuť. - Vypadá dobře.
- To ano. Dobrá práce, strýčku Joe. - Fajn, nedělejte z toho vědu.
- Je skromný a nevrlý. - Strýček Skrovrlý.
- Je vynikající. - Dobře.
Chci říct, že jídlo je dobré.
Bože, Joe, musím říct,
že jsem si myslel, že vůbec nejste šéfkuchař.
Prosím? Tenhle chlap? Úplný šéfkuchař.
Ale váš styl je zřejmě takový nekonvenční,
protože jste měl nekonvenčního učitele.
To, jak vaříte, vůbec nedává smysl.
A upřímně? Odporuje to všemu, co vím o jídle.
Ale to je možná proto, že se ještě mám co učit.
Tak asi díky. Jsem rád, že vám chutnalo. Tak dáte mi tu práci?
Joe, myslím, že jsem našel nového šéfkuchaře.
- Skvělé. - Dobře.
Už musím jít. Zítra vám zavolám.
Bobe, Lindo, děti, bylo mi skutečným potěšením.
Koho máte nejradši?
- Líbil se mi ten Teddy. - Zatraceně.
Doufám, že vás někdy pohostím u sebe.
- Co podáváte? - Burgery.
- Doufal jsem, že to bude kebab. - Ty jsi můj nejméně oblíbený.
Co je?
Panebože, tohle je noční můra. Nikdy to neskončí.
Musíme ho opravdu naučit vařit, jinak to zkazí hned první den.
Což je kdy? Zítra?
To zvládneme, Bobe. Došli jsme tak daleko. Mohli bychom dělat tajné poldy.
- Ty bys mohla. - Něco mi uniká.
Louise, vyhráli jsme, ale zároveň prohráli, protože Bosco teď musí vařit.
Ty burgery jsme vyměnili. Tenhle byl můj.
Nemusím vařit. Je po všem. Vyšetřování skončilo.
Cože?
Volal náčelník. Vincent není náš člověk.
Mají shodu s částečnými otisky prstů, které jsme našli na místě činu.
Patří někomu jinému, takže za tu loupež zatknou jeho.
Takže můžeš tu práci odmítnout?
Jo, řeknu mu, že jsem si zlomil ruku při něčem fakt super.
- Jsou kolečkové brusle super? - S kšiltem, nebo bez?
Stejně si myslím, že bych to nezvládl.
Máš opravdu stresující práci.
Postřelili mě, pobodali, podstrčili mi spoustu drog,
ale myslím, že s tebou bych neměnil.
- Díky. - Tak moment.
Na místě činu byly otisky prstů jiného zločince?
Otisky prstů? Z prstů jiného zločince?
- Copak to nechápete? - Jde o něco s otisky prstů?
Vzal uříznutý prst někoho jiného, aby na místě činu byly jeho otisky.
- To ne. - Ne. To by Vincent neudělal.
Nazval mě umělcem.
Mám pravdu, vyřešila jsem ten případ. Jste hloupí.
Nenašli jste ani tu okurku, a to jsem vám ji schovala přímo před nosem.
Přímo sem. Počkat, kde je?
Pořád mi to jde.
Už jsem nemohl čekat, Lindo. Chci jen ten burger.
Burger!
České titulky Tereza Nesvačilová