TEMETKEZÉSI OTTHON & KREMATÓRIUM
A FARMER LABIRINTUSA
ÜNNEPÉLYES MEGNYITÓ
NAGY ÚJRANYITÁS
A RIVIÉRA KÁRTEVŐIRTÓI
NAGY ÚJRA-ÚJRANYITÁS
NAGY ÚJRA-ÚJRA-ÚJRANYITÁS
ÚJRA-ÚJRA-ÚJRA-ÚJRANYITÁS
Oké. Szóval, mit keresünk?
Mi is ez a Mai Fiúk izé, amire mész?
Az új koncertfilmjük, a Fiúskó premierje.
Holnap este elmegyünk megnézni Sushmitával és pár lánnyal a suliból.
Kicsípjük magunkat, mert az egyik daluk
a „Baszki, csini vagy”. Bocs, hogy káromkodtam, ez a címe.
- „Baszki, csini vagy”. - Oké. Ehhez mit szólsz?
Anya, szeretlek, de Mai Fiúk koncertre megyek, nem keresztelőre.
Igazad van. Vissza a helyedre, béna póló!
Ha már béna pólóknál tartunk, a hétvégén szedjétek össze
a kinőtt ruháitokat, hogy eladományozzuk őket!
Egy szerencsés kisfiúé lehet Gene régi rövidnadrágja.
- Te jó ég! - Hová mész?
A nem leárazott cuccokhoz? Ne hagyd, hogy elcsábítsanak!
Az a sötét oldal.
Mi az?
- Egy női övsál? - Csőtop.
Mi? De hát olyan kicsi. Hol a cső többi része?
Ez az utolsó. Legyen a méretem! Az. Anya, megkaphatom?
Nem is tudom.
Legalább felpróbálhatom?
Inkább próbáld fel ezt!
Egy fürdőpólót?
Igen. Hogy ne legyen gond, ha leöntenek üdítővel.
Azt hiszem, inkább a csőtopot választom.
Hát jó. De ez véd az UV-sugaraktól is.
Mindegy.
Miért kínálatnak hívjuk?
Miért nem örömálatnak?
Igen, apa, te állatkínzó.
Mi történt?
Valaki megdobott minket egy nagyon puha téglával?
Szegény pára.
- Biztos nekirepült az ablakunknak. - A te ablakod.
Igen, ez az ablak veszélyes, Bob.
Tapasztalatból tudom. Az üveg teljesen átlátszó.
Az üveg már csak ilyen, Teddy.
- Ja, nem jó. - Csak szerintem gyönyörű ez a madár?
Mintha egy karneválról repült volna ide.
Érdekesen néz ki.
Semmi baj, Bob. Ne szégyelld, hogy félsz egy félholt madártól.
- Kösz, Teddy! - És most mi lesz?
Elszállíttatjuk az ország legjobb madárkórházába?
Hívhatnánk valakit, aki ért a madarakhoz.
Birdmant? Talán segíthet,
de sok improvizációs dzsesszt kell hallgatnunk cserébe.
Ismerek valakit, aki állatmentőként dolgozik.
Segített egy sérült denevérrel,
amiről azt hittem, vámpírrá változtat.
- Oké. - Amúgy nem változtatott azzá.
Kösz, hogy megkérdezted.
Tina, nem tetszik?
Vigyük vissza? Add ide! Visszaviszem.
Istenem! Mármint, hűha!
Imádom. Te is imádod?
Igen.
Idősebbnek érzem magam, de varázslatosnak is.
Mint aki egy kastélyban él, ami egyben diszkó is.
Csak hát… Tudod, nagyon drága, de ez az egyetlen problémám vele.
Az nem baj, hogy ilyen sokat megmutat belőled.
És ha a saját pénzemből venném meg?
De ha megveszem, oda minden megtakarításom.
Igen. Az nem lenne jó.
A Hajcsatsorházra spóroltam.
Az egy kis sorház hajcsatoknak.
Igen, azt meg kell venned. Az mindent megváltoztatna.
Talán mégsem kéne megvennem.
Ez az! Vagyis, hát igen.
- Jó döntés, drágám. - Kösz.
Kipp-kopp! Van itthon valaki?
Bocsi. Ez négyévesen biztos viccesebb.
- Kipp-kopp! Bocsi. Megint ezt csináltam. - Aha, átöltözöm.
Szóval tutira nem vagyok vámpír.
Nem zavar a napfény, és annyi fokhagymát eszem, amennyit akarok.
Na, mindegy, Craig, átadom Bobnak.
Az ő ablakának repült neki a madár.
Szerintünk az ő hibája.
Mi?
Helló! Bob vagyok. Nem az én hibám, ugye?
Tudni akarja, hogy néz ki?
Hát, mint ami nekirepült egy ablaknak.
Meg mint egy tollas Csipkerózsika.
- Mondd ezt! - Gene, csitt!
Egy videó segítene? Oké.
Majd én.
Mondd meg Craignek, hogy elnevezzük
Csirip Ulrichnak vagy Jonathan Taylor Thomasnak!
- Becézve Taily. - Kérdezd meg, melyik a jobb!
- Nem. - Tessék?
- Megvan? - Megkapta a… Oké.
Most nézi.
Azt mondja, ez a faj nem jellemző erre a környékre.
Igen, ez a madár Minneapopsiból jött.
Mi? Igen, még életben van.
Nem, halott.
Tökre halott.
- Igen. - A francba!
Miért?
Oké. Azt hiszem, ezzel vége ennek az interakciónak,
mert a madár halott.
Szóval…
- Viszhall! - Szia, Craig!
Visszatértünk. Vettünk egy szuper pólót Tinának.
- Fogjuk rá. - És fehérneműt mindenkinek.
Bocsi. Neked nem, Teddy.
- Hát jó. - Miről maradtunk le?
Az egy döglött madár?
Igen. Gyönyörű volt, szerette az életet,
és azt gondolom, különösen szerethette a faroktollát rázni.
Ez szomorú.
És undorító. Miért van itt?
Hát, nekirepült az ablakunknak, és segíteni akartunk rajta, de meghalt.
És akkor most itt marad, vagy…
Arra gondoltam, hogy a kukában talán jó helye lenne.
- Apa! - Hogy merészeled?
Ez a lenyűgöző állat rendes temetést érdemel,
és hogy megemlékezzenek róla az Oscar-gálán.
Ez a minimum.
Mindjárt kezdődik a vacsorai csúcsidő, aztán meg sötét lesz.
Mi lenne, ha később találnánk ki, hogy váljunk meg méltó módon a madártól?
- Még mindig tehetjük a kukába. - Döntöttem.
Anya, nagyon tetszett az a csőtop.
- Csőtop? - Csőtop.
- Csőzokni? - Csőtop.
Az élet túl rövid. Nézd ezt a döglött madarat!
Csak nézz rá! Mi mindenről maradt le?
Én semmit sem akarok bánni.
Visszamegyek a plázába, visszaviszem a pólót,
és megveszem a csőtopot a saját pénzemből.
Hogy beszélhetsz csőtopokról ilyenkor?
És milyen színű volt?
- Fukszia. - Flitteres?
- El sem hinnéd. - Oké, megengedem.
De mi lesz a hajcsatsorházzal?
A csatjaimnak egyelőre marad a kanapészörfölés.
Anya, vigyél el még egyszer gyorsan a plázába!
- Oké. - Szuper. Hozom a pénzem.
Hé, Linda, ha már úgyis odamentek,
hoznál XL-es Fruit of the Looms alsógatyát?
Hogyne.
Szóval egy top, ami cső alakú.
Tudod, kiknek kéne ilyet hordaniuk? A kígyóknak.
Bár tudtam volna, hogy a vacsora témája a Studio 54 lesz!
Nekem is vannak ruháim.
Csak be akarom törni a Fiúskó előtt.
Nagyon szép csőtop.
Szia, Teddy!
- Vacsorázunk. Visszahívhatlak? - Van egy ötletem.
- Elfoglalt vagy? - Hát, épp vacsorázunk.
Mi lenne, ha elásnánk a madarat a kertemben? Füves. Békés.
- Francis tengerimalacom is ott nyugszik. - Mit mond?
Hogy eltemethetnénk a madarat a kertjében.
Ott temette el a tengerimalacát is.
- Amire ráültél? - Igen.
- Jesszus! Van állat, amit nem öltél meg? - Van néhány.
De ha ott temetjük el, nem lesz sírköve.
Kivettem Francis sírkövét is,
mert el akarok kezdeni cornhole-ozni.
Hogy mozogjak egy kicsit.
Nem tudom, Teddy, hogy szükség van-e erre.
- Szerzek fánkot. - Fánkot?
- Fánk? - Hallottam már a fánkokról.
- Közismert, hogy megőrülök a fánkokért. - Oké.
Mi lenne, ha holnap csinálnánk, nyitás előtt?
- Remek. Nem hívom meg Mortot. - Mi? Miért mondod ezt?
Attól, hogy halálról van szó, még nem jöhet Mort.
Ez a temetés csak nekünk szól.
Leteszem, Bob. Mindjárt vacsorázom.
Egy darabig nem fogok ráérni. Ne hívj vacsora közben, Bobby!
- Te jó ég! - Hurrá! Fánkos madártemetés.
Tudjátok, a csőtopok a divatvilág fánkjai.
- Ezen érdemes elgondolkozni. - Igen.
- Nekem fagyi kell. - Én is kérek.
- Igen! - Igaz. Itt van a madár.
Különben csak hevert volna a házban, miközben lebomlik.
- Mint apa. - Gene!
Istenem! Félretolom.
Bocs, anya. Derogál nekünk, hogy döglött madarak legyenek a mélyhűtőnkben?
Szeretném, ha így lenne, de nem így van.
Végül is, elkerülhetetlen volt.
A döglött madár a fagyasztóban, vagy hogy Tina csőtopban vacsorázzon?
Mindkettő.
Jobb, mint amikor Gene először látta az Austin Powerst,
és meztelenül mászkált a házban
gyümölccsel a csúnyája előtt, és azt mondta: „Ez az, bébi!”
Te nem akartál ilyesmit hordani, amikor annyi idős voltál, mint most ő?
Volt egy nyár,
amikor az összes lány elkezdett bikinit hordani, de én nem akartam.
Miért nem?
Volt egy kis problémám akkoriban.
A köldökömtől odalentig volt egy elég komoly szőrsávom.
- Tényleg? - Már nincs meg.
A serdülőkor miatt lehetett.
Mindegy, eléggé szégyelltem magam.
Kiszőkítettem, de úgy meg Lance Bass-féle szőrpamacsom lett.
Nem tudom, ki az, de szerintem tudom követni a sztorit.
Szóval akkoriban nem hordtam bikinit.
Sajnálom.
De Tinának nincs ilyen gondja, nem?
Nincs. De nem csak ezért nem kéne csőtopot hordania.
Tudod… Anyám mindig azt mondta,
hogy a ruhád elárulja, okos vagy-e, vagy béna céda.
Igen, de tévedett. Gyakran téved.
És Tina okos, szóval talán nem lesz gond.
Tudom, hogy az.
De miért nem varrnak olyan csőtopot, ami jobban fedi a testet?
- Vagyis pólót? - Igen, csőpólót. Az is népszerű lenne.
Csitt! Te ezt nem érted.
Csőpóló.
Oké. Menjünk el Teddyhez eltemetni egy madarat, amit tegnap ismertünk meg,
és jöjjünk haza, amint lehet!
Figyeljetek! Utána magunkra tetováljuk a madarat,
és erről nem nyitok vitát.
Nem.
Gyerekek, betettétek a kinőtt ruháitokat a dobozba?
- Igen. - Még nem.
Louise átnézi a régi cuccaimat.
Be akarom adni a dobozt az adománygyűjtőknek úton Teddyhez.
Két legyet ütünk egy csapásra.
- Te jó ég! - Ez ízléstelen volt, anya.
Bocsi. Louise, találtál valamit?
Nem sokat, anya. Tina ruháit megviselte az élet.
Pecsétesek és szagosak.
Várj, amíg 13 éves leszel, hercegnő!
Jó, mindegy. Megyek, pisilek gyorsan.
Pisilj lassan!
Ha Taily megtanított valamire, az az, hogy a mának kell élni.
Az már biztos.
És nem tudom, van-e mennyország a madaraknak,
de ha van, Jonathan Taylor Thomas ott van,
és most ott repked az angyalszárnyával,
ami, gondolom, a rendes szárnya mellett van.
Remélem, azért nincs túl sok szárnya.
Gene!
Taily Úgy hiányzol
Apám jól kitolt veled
Az ablaka lett a veszted
És ha lenne igazság a Földön
Már várná a seggét a börtön
Taily
Alig várom, hogy viszontlássalak
A mennyek kapujánál megtalállak
És ha kérded Kivel akarok találkozni
Melyik sztárra vagyok kíváncsi
Taily, csak te érdekelsz
Téged akarlak viszontlátni Ezért fogok a mennybe menni
Vége.
Jól van, a kávé és a fánk erre van, gyertek utánam!
Ha szeretitek a bostoni krémeseket,
bocs, azokat már megettem.
Nem baj, ha most felmegyek készülődni a Fiúskóra?
Behúzom magam a csőbe.
- Menj csak! - Oké, szuper.
Lin, nyugi!
Mi is elmehetünk Gene-nel? Mert hogy gyászolunk.
Ezt már egy csomószor mondtad ma, Louise.
A válasz még mindig nem.
Halló! Igen, itt Bob beszél.
Craigtől kapta meg a számomat?
Igen. Állatmentő Craigtől.
Igen, aminek hosszú farka volt, és…
Nem.
A maga madara volt? Zeusznak hívták?
Jonathan Taylor Thomasnak volt gazdája?
De nem lehet madara.
Erről szól a Free Bird dal.
Annyira sajnálom!
Persze, hogy szeretné a maradványokat.
De eltemettük az ezermesterünk kertjében.
Mondd, hogy szép szertartás volt!
Említsd meg a beszédet, de csak a jó részeket!
Oké.
Elküldöm a címet, és gondolom, majd ott találkozunk.
Viszlát! Ki akarja ásni a madarát.
- Mi? Miért? - Talán mert nem látja értelmét annak,
hogy a régi kiskedvence egy idegen kertjében legyen eltemetve.
Akkor hol temessék el? Az ő kertjébe? Oké. Ez jogos.
Eltűnt! Eltűnt a csőtopom!
- Mi? - Nem! Ez nekem már túl sok.
Reggel kiterítettem az ágyamra, és most nincs sehol.
Megkérdezem, amit mind meg akarunk.
Véletlenül Tina csőtopjában temettük el a madarat?
Szerintem arra emlékeznénk.
Bár most mind nagyon labilisak vagyunk, szóval nem tudom.
- Biztosan nem. - Jó, csak kérdeztem.
Hol a fenében van a fránya csőtopom?
Itt kell lennie valahol.
Hacsak nem szállt fel egy vonatra, és ment el Csőcagóba.
Anya, erre most nincs időnk.
- Bocsi. - Hogy haladtok?
Azért dobálod szét a ruhákat, mert megtaláltátok?
Nem, apa, nem találtuk meg.
Oké. Átmegyek Teddyhez
találkozni a halott madár tulajdonosával, és segítek kiásni.
Gene és Louise is jönni akar, mert nagyon furák.
Apa, szeretlek, de alig egy órám van megkeresni a topot,
elkészülni és odaérni.
Úgyhogy, ha nem vagy fukszia színű, flitteres,
és nem lesz tőled kiütéses a hónaljam, hagyj békén!
- Hagyd békén, Bob! Hagyd! - Hagyom. Érezd jól magad!
- Te érezd jól magad! - Jó.
Még egyszer részvétem,
és sajnálom, hogy eltemettük a madarát.
- Zeuszt. - Igen, Zeuszt.
Milyen madár volt?
Dominikánus vida. Nyolc évig voltunk együtt.
Hű! Ez azt jelenti, hogy jogilag házasok voltak.
Néha úgy éreztem.
- Mert sokat civakodtunk. - Értem.
- Várjon! Mire gondolt? - Semmire.
És mit gondol, mi vida rá, hogy elrepüljön? Bocs.
Volt egy kis vitánk aznap reggel.
Nem tetszett neki az új táp, amit vettem.
Próbáltam elmagyarázni, hogy a régit már nem gyártják,
de elég rosszul viselte.
Mint anya, mikor megtudta, hogy Niles nélkül jön az új A dumagép.
Igen. Az durva volt.
Azt mondtam: „Micsoda elkényeztetett kis herceg vagy!”
És azt hiszem, nem csuktam be rendesen a kalitka ajtaját, és kirepült.
Aztán a hálószoba ablaka is nyitva volt,
és kijutott a lakásból.
Az utolsó beszélgetésünk egy veszekedés volt.
És azt kérdezi magától: „Miért, Istenem? Miért őt vetted el helyettem?”
Hát, azt azért nem.
Na, mindegy, nem biztos, hogy itt temettük el.
Lehet, hogy rossz helyen ásunk?
Azt hittem, itt van.
Nem tudják, hol van eltemetve?
De. Tudjuk.
Csak sok levél van a földön,
így nehéz észrevenni a friss földet.
Gyerekek, emlékeztek, hol temettük el?
Arra emlékszem, hogy ebben az udvarban.
Vagy abban az udvarban. Egy udvarban. Vagy a tengernél?
Szerinted valahogy a matrac alá került?
Nem tudom. Nem vagyok csőtoptudós.
Anya, miért nem keresed?
Mi? Bocs, keresem.
Itt nincs. Itt sincs.
- Bújj elő, csőtop! Gyere, kislány! - Várj egy kicsit!
Nem akarod, hogy megtaláljam a topom, ugye?
Utálod a csőtopomat.
Mi? Dehogy! Annyira nem.
- Elrejtetted valahova, ugye? - Mi? Nem!
De igen. Mit csináltál vele? Kidobtad?
- Istenem! - Tina, hová mész?
Drágám, állj meg! Ne nézd át a szemetet!
Miért? Mert nem akarod, hogy megtaláljam?
- Ez nyálkás. - Tina, ez nevetséges.
Igazán? Valami nedves.
Mert egyre közelebb járok? Jó ég! Nedves és nyálkás. Mi, anya?
Oké, ez egy csirkecsont.
Nem tudom, miért hittem, hogy a csőtopom.
- Találtam valamit. - Hála az égnek!
Zeusz!
Várjunk! Az meg mi?
- Francis. - Istenem!
Azért tudom, mert a kedvenc játékával temettem el.
És ez egyértelműen egy bomló tengerimalac.
Igen.
- Phyllis, ez megteszi? - Nem igazán.
Nem? Oké.
Visszajöttek a régi érzések.
Az ember azt hiszi, túllépett valamin, erre minden visszajön.
Teddy, koncentrálhatnánk a másik gyászoló gazdira?
Ja, persze.
- Amúgy Bob ráült Francisre. - Oké. Szuper. Kösz, Teddy.
Nem kell most elmesélned a sztorit.
De, elmesélem.
- Hideg, csípős éjszaka volt. - Istenem!
Tina, ne! Ne mássz be a kukába!
Szemétbetegséged lesz.
Miért utálod ennyire a csőtopomat, anya?
Nos?
- Mert… - Mert miért?
Úgy nézel ki benne, mint egy kajla szajha. Bocsi.
Egy kajla szajha?
Egy kopott kokott, egy bibis ribi.
Szerintem meg jól nézek ki benne. Úgyhogy sajnálom, hogy nem tetszik.
Ezért dobtad ki? Mert úgy nézek ki, mint egy bibis ribi?
Nem, Tina, nem dobtam ki. Mikor dobtam volna ki?
Az ágyadon volt. Aztán elmentünk a temetésre.
Aztán az étterembe mentem, amikor hazaértünk.
És amikor „pisiltél”, mielőtt elindultunk a temetésre?
Tökéletes álca volt. Elmentél a szobám mellett,
megláttad a csőtopot, és éltél a lehetőséggel.
Megöllek.
Tina, nem így történt. Esküszöm.
Mármint, megfordult a fejemben, hogy megszabadulok tőle?
Fantáziáltam róla? Persze.
De nem én voltam.
Akkor mi a fene történt vele?
Hát, Louise is a szobádban volt, nem?
Megnézte, kell-e neki valamelyik ruhád.
Ez nem. Ez sem.
Nem, köszönöm.
Igen. Aztán összeszedtem mindent, hogy bedobjam őket a dobozba.
Jó ég! Betettem a csőtopomat az adománydobozba.
- Nem! - Mennünk kell. Vissza kell szereznünk.
Oké. Remélem, megtaláljuk.
Nincs kukabúvárszagom, ugye?
Nyugi, minden tininek olyan szaga van, mintha egy kukából jött volna.
Remélem, jól van a topom.
Ne aggódj, drágám! Visszaszerezzük.
Hé, Totyi Deschanel! Menj már! Gyerünk!
- Ne türelmetlenkedj, oké? - Oké.
Mit bámulsz?
Oké, van egy jó és egy rossz hírem. A jó hír, hogy találtam valamit.
A rossz, hogy egész biztosan
az alsó szomszédom, Mr. Zabinski leguánja,
ami tavaly pusztult el.
Úgy érzem, feleslegesen mondtad, hogy van jó híred.
Csak próbáltam pozitívan hozzáállni.
Ledőlök egy kicsit. Úgy érzem, túl sok a szomorúság.
- Istenem! - Oké.
Gyerekek, ássatok! Kérlek, találjátok meg azt a madarat!
A görénycsontvázat meg sem említem, amit találtam.
Igen, azt csak dobja vissza!
ÚRI TURI ADOMÁNYGYŰJTÉS
Sajnálom, Tina. Hihetetlen, hogy valaki ilyen gyorsan megvette.
Nem az. Menjünk a moziba! Vagy talán inkább haza.
Jaj, drágám!
Ez olyan, mint egy Mai Fiúk szám,
az „Álomba akarom sírni magam a vadiúj ágyamban”.
Nézd! Ott van. Edithnél van.
Edith! Most vetted azt a csőtopot?
Hűha! Te aztán nem kertelsz.
Nem mintha rád tartozna, de igen.
Ezt fogom felvenni a mesterségek ünnepére, ahová Harolddal megyünk.
A Horgo-la-paloozára. Lesznek fonalak, drogok és minden a kettő között.
Van más hülye kérdésed is, vagy végeztünk?
Csak még egy.
Oké. Kell egy terv, hogy mondjuk meg Phyllisnek,
hogy talán mégsem lesz újratemetés.
- Udvariatlanság lenne csendben lelépni? - Nem. Ugye?
Én ugyan itt lakom, de mehetek?
- Elmegyek. - Ne!
- Tényleg? - Máris?
Igen, hazamegyek. Szagolgatom egy kicsit Zeusz ülőrúdját.
Várjunk, pillanat! Ez friss földnek tűnik.
Elkezdek ásni.
Kérlek!
- Zeusz? - Ott van.
- Végre! - Te vagy az.
Sajnálom, hogy veszekedtünk. Szeretlek.
- Mindig szeretni foglak. - Ez kedves.
Most mi történik?
Ez magánbeszélgetésnek tűnik.
Hé! Mit csinálnak odakint?
Az az én Igorom?
Istenem! Jó napot, Mr. Zabinski!
Minden rendben. Csak cornhole-ozni készülünk.
Temessétek el a leguánt!
Kérlek, Edith, add vissza a csőtopot!
Nem. Kizárt.
Ilyen csőtopot csak egyszer talál az ember az életben.
A flitterek, a szabás.
Dzsemborit fognak tartani a lányok odabent.
Tudod, mit? Én utálom azt a nyamvadt csőtopot.
- Nem akartam, hogy Tina felvegye. - Remek. Már megint ez.
Az egy nagyon apró ruhadarab.
Az ő korában nekem nem lett volna merszem felvenni.
Miért? Mert béna vagy?
Nem. Talán. Kicsit szégyelltem a szőrös hasam.
Mármint az emberi testedet, te barom?
Csak azt mondom, hogy megvoltak gondjaim,
meg még egy csomó minden, a kajla szajha kinézet.
Elnézést. Anyukám ilyen szavakat használ.
De a legfontosabb,
hogy a lányom felpróbálta azt a felsőt, és gyönyörűnek érezte magát.
Azt akarom, hogy szépnek, magabiztosnak és jól érezze magát.
És a többi szarság, amit én érzek, nem számít.
Jól van. Odaadom.
- Igazán? - Tényleg?
- Ezer dolcsiért. - Mi?
- Megegyeztünk. - Nem.
Rendben. Legyen 750, és vigyetek el a mesterségek ünnepére! Ohióban lesz.
Megegyeztünk.
Mit szólnál 43 dollárhoz és pár szem mentolos cukorkához?
Elfogadom.
Megjöttük. Menj!
- Oké. Szia! - Várj!
Tina, mikor jöjjek érted? Két óra múlva?
Nem. A film több mint négy órás.
- Azt a rohadt! - Igen.
Az egyik dal címe „Jóban vagyok mind a 38 exemmel”.
Boo Boo egyesével a színpadra hívja őket.
- Oké. - Oké. Szia!
- Várj, Tina! - Igen?
Gyönyörű vagy.
Kösz, anya.
Istenem! Kidudorodik a mellbimbója?
Drágám, várj! Csak egy flitter. Csak egy kóbor flitter.
Vedd úgy, hogy nem szóltam!
Gyönyörű vagy. Oké. Szia! Most elhajtok.
A feliratot fordította: Imri László