E CASA TA FUNERARĂ ȘI CREMATORIUL
LABIRINTUL PANTALONILOR
MAREA DESCHIDERE
MAREA REDESCHIDERE
EXTERMINATOR ROZĂTOARE
MAREA RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-RE-REDESCHIDERE
Bine. Deci, ce căutăm aici?
La ce chestie cu Boyz 4 Now te duci?
E premiera noului lor film-concert, Boyzsterous.
Eu, Sushmita și alte fete de la școală mergem să-l vedem mâine-seară.
O să ne aranjăm datorită melodiei lor,
„La naiba, te-ai aranjat”. Scuze c-am înjurat, e în cântec.
- La naiba, te-ai aranjat. - Bine. Ce zici de asta?
Mamă, te iubesc, dar mergem la Boyz 4 Now, nu la botez.
Da, bine. Treci înapoi, cămașă proastă!
Apropo de cămăși prostești… În weekend vreau să scoateți
toate hainele care nu vă mai vin, ca să le donăm.
Un băiețel norocos o să poarte salopetele lui Gene.
- Dumnezeule! - Unde te duci?
La chestiile fără reduceri? Nu le lăsa să te atragă, Tina!
E tărâmul răului!
Ce este?
- Un brâu de femei? - E un top tubular.
Ce? E așa de mic! Unde e restul tubului?
E ultimul. Te rog, fii de mărimea mea! Este! Mamă, putem să-l luăm?
Nu știu.
Pot să-l probez, te rog?
Sau poate să probezi asta.
Un tricou pentru înot?
Da. Dacă cineva varsă suc pe tine, nu e nicio problemă.
Cred că o să încerc topul.
Bine. Ăsta are și protecție UV.
Nu contează.
De ce le spunem „meniuri”?
De ce nu le spunem „femeniuri”?
Da, tată, porc misogin!
Ce s-a întâmplat?
A încercat cineva să arunce cu o cărămidă moale în noi?
Săraca!
- S-a izbit de vitrina noastră. - Vitrina ta.
Vitrina asta e periculoasă, Bob.
Știu din experiență. Sticla e transparentă.
Așa e sticla, Teddy.
- Da, nu e bună. - Mi se pare mie sau pasărea e superbă?
Parcă ar fi venit de la Carnaval.
Arată interesant.
E în regulă, Bob, nu te rușina că te temi de o pasăre semimoartă.
- Mersi, Teddy! - Ce facem acum?
O ducem la cel mai bun spital de păsări din țară?
Poate sunăm pe cineva care se pricepe la păsări.
Omul-Pasăre? Va trebui să asculți
mult jazz improvizat, dar ar putea fi de ajutor.
Știu pe cineva la un adăpost de animale sălbatice.
M-a ajutat cu liliacul ăla rănit
care credeam că mă va transforma-n vampir.
- Bine. - Apropo, nu s-a întâmplat.
Mersi că ai întrebat.
Tina, nu-ți place?
Îl punem înapoi? Dă-mi-l, îl pun înapoi.
Doamne! Adică… Uau!
Mie-mi place. Ție?
Da!
Mă simt mai mare, dar și magică.
Și locuiesc într-un castel care e și discotecă.
Doar că… E foarte scump. Asta-i singura problemă pe care o am cu el.
Nu contează că se vede atât de multă piele.
Și dacă îl cumpăr cu banii mei?
Dar, dacă-l cumpăr, rămân fără economii.
Corect. Nu e bine.
Am economisit ceva pentru Casa Clamelor.
E o căsuță pentru clame.
Da, trebuie să ți-o iei. O să-ți schimbe viața!
Poate n-ar trebui să-l cumpăr.
Da! Adică, sigur.
- Bună alegere, dragă. - Mersi.
Cioc-cioc! E cineva acasă?
Scuze, e mai distractiv când ai patru ani.
- Cioc-cioc! Scuze, am făcut-o iar. - Da, mă duc să mă schimb.
Deci, da, sigur nu sunt vampir.
Ies mereu la soare. Mănânc cât usturoi vreau.
Oricum, Craig, ți-l dau pe Bob la telefon.
Pasărea s-a izbit de vitrina lui.
Toți credem că e vina lui.
Ce?
Bună, sunt Bob. Nu e vina mea, nu?
Vrei să știi cum arată?
De parcă a intrat într-un geam.
De asemenea, e o frumusețe adormită înaripată.
- Zi-i și asta! - Gene, taci!
Un video te-ar ajuta? Bine.
Filmez eu.
Spune-i nu știm dacă să-l numim
Tweet Ulrich sau Jonathan Taylor Thomas.
- Taily, pe scurt. - Întreabă-l ce preferă.
- Nu. - Poftim?
- A primit? - Ai primit… Bine.
Se uită acum.
Zice că e o specie neobișnuită pentru zona asta.
Da, pasărea e din Sexy Assachusetts.
Ce? Da, e încă vie.
Ba nu, e moartă.
Chiar e moartă.
- Da. - Fir-ar să fie!
De ce?
Cred că ăsta e sfârșitul acestei interacțiuni,
pentru că pasărea a murit.
Deci…
- Pa! - Pa, Craig!
Ne-am întors! Cu o cămașă amuzantă pentru Tina.
- Cumva amuzantă. - Și chiloți pentru toți.
Îmi pare rău, nu și pentru tine, Teddy.
- Bine. - În fine, ce am ratat?
E o pasăre moartă?
Da, era frumoasă și iubea viața,
din păcate, i-au mers fulgii.
Ce trist!
Și scârbos. De ce e aici?
A zburat în geamul nostru și am încercat s-o ajutăm, dar a murit.
Rămâne aici sau…
Mă gândeam că am putea s-o punem la tomberon.
- Tată! - Cum îndrăznești?
Această creatură uimitoare merită o înmormântare
și o mențiune la Oscaruri In Memoriam.
Cel puțin.
În curând vin clienții la cină și se întunecă.
Hai să lăsăm pe mai târziu planul pentru o înmormântare decentă.
- Merge și la tomberon. - Am luat o decizie.
Mamă, mi-a plăcut mult topul ăla tubular.
- Top tubular? - Da.
- Șosete tubulare? - Top.
Viața e prea scurtă, uită-te la pasărea moartă!
Uitați-vă la ea! Ce o fi ratat în viață?
Nu vreau să am regrete.
Mă întorc la mall, returnez cămașa
și-mi cumpăr topul cu banii mei.
Cum poți vorbi despre topuri într-un moment ca ăsta?
Și ce culoare avea?
- Fucsia aprins. - Cu paiete?
- Cum n-ai mai văzut. - Bine, îți permit.
Dar cum rămâne cu Casa Clamelor?
Clamele mele o să mai stea în stradă o vreme.
Mamă, încă un drum rapid la mall, te rog.
- Bine. - Super! Mă duc să-mi iau banii.
Linda, dacă tot te duci acolo,
poți lua niște tricouri XL albe?
Da.
Are formă de tub și e un top.
Știi cine ar trebui să poarte așa ceva? Șerpii.
Aș vrea să fi fost informat că tema pentru cină este discoteca.
Am și eu ținute.
Vreau să-l lărgesc puțin până la Boyzsterous.
E un top foarte frumos.
Salut, Teddy!
- Luăm cina. Te sun mai târziu? - Mi-a venit o idee.
- Ești ocupat? - Suntem la cină.
Dacă am îngropa pasărea în curtea mea? E iarbă, e liniștit.
- Cobaiul meu, Francis, e îngropat acolo. - Ce spune?
Că putem îngropa pasărea în curtea lui.
Și-a îngropat cobaiul acolo.
- Cel pe care te-ai așezat tu? - Da.
- Ce animale n-ai omorât? - Sunt câteva.
Dar nu-i punem piatră de mormânt.
Am scos-o pe a lui Francis
pentru că mă gândeam să joc cornhole.
Ca să fac mișcare.
Da, Teddy, nu știu dacă trebuie să facem asta.
- Aduc gogoși. - Gogoși?
- Am auzit „gogoși”.
- Nu-s gogoși că mă-nnebunesc după gogoși. - Bine.
O facem mâine-dimineață, înainte să deschidem?
- Grozav! Nu-l invit pe Mort. - Ce? De ce spui asta?
Chiar dacă e vorba de moarte nu trebuie să vină Mort.
Unele sunt doar pentru noi.
Bine, Bob, te las. O să iau cina.
Nu voi fi disponibil o vreme. Nu suna în timpul cinei, Bobby!
- Dumnezeule! - Da! Înmormântare cu gogoși!
Topurile tubulare sunt gogoșile lumii hainelor.
- Gândește-te la asta! - Da.
- Vreau înghețată. - Da, te rog.
- Da! - Pasărea e aici.
Ori asta, ori o lăsam să se descompună prin casă.
- La fel ca tata. - Gene!
Doamne, o dau într-o parte!
Scuze, mamă, suntem prea buni să avem păsări moarte lângă mâncarea congelată?
Vreau să fim, dar cred că nu suntem.
Deci… Cred că urma să se întâmple la un moment dat.
Pasărea moartă din congelator sau Tina care purta un top la cină?
Ambele.
E mai bine decât atunci când Gene a văzut Austin Powers
și se plimba prin casă dezbrăcat,
cu fructe în fața organelor intime și spunea: „Da, iubito.”
Tu nu voiai să porți așa ceva când erai de vârsta Tinei?
A fost o vară
în care toate fetele au trecut la bikini, iar eu n-am vrut.
De ce nu?
Aveam o mică problemă pe atunci.
De la buric până mai jos, aveam o fâșie de păr des.
- Serios? - Nu-l mai am.
O fi fost de la pubertate.
Dar, oricum, îmi era rușine.
Am încercat să-l decolorez, dar semăna cu frizura lui Lance Bass.
Nu știu cine e ăla, dar cred că încă pot urmări povestea.
Așa că nu purtam bikini pe atunci.
Îmi pare rău pentru asta.
Dar Tina nu are problema asta, nu-i așa?
Nu. Dar nu e singurul motiv ca să nu porți un top microscopic.
Doar că… Mama obișnuia să spună
că ce porți arată lumii dacă ești deșteaptă sau proastă.
Da, dar s-a înșelat. I se întâmplă adesea.
În plus, Tina e deșteaptă, așa că s-ar putea să fie bine.
Știu că e.
Dar de ce nu fac topuri tubulare care să-ți acopere mai multă piele?
- Adică un tricou? - Da, un tricou tubular. Ar avea succes.
Taci! Nu înțelegi.
Tricou tubular…
Hai să mergem la Teddy și să îngropăm o pasăre pe care am cunoscut-o ieri
și să ne întoarcem cât mai repede.
După aia ne tatuăm toți această pasăre
și nu vreau să mai aud nimic de ea.
Nu.
Copii, v-ați pus hainele care v-au rămas mici în cutia din hol?
- Da. - Încă nu.
Louise caută prin lucrurile mele.
Vreau să las cutia la locul de donații în drum spre Teddy.
Mai omor timpul cu asta.
- Dumnezeule! - E de prost-gust, mamă.
Scuze. Louise, ai găsit ceva?
Nu prea multe, mamă. Hainele Tinei au dus o viață grea.
Multe pete, multe mirosuri.
Așteaptă să faci 13 ani, prințesă.
În fine. Mă duc să fac repede pipi.
Fă pipi foarte încet.
Taily ne-a învățat ceva, să trăim clipa.
Știu că e adevărat.
Și nu știu dacă există un rai pentru păsări,
dar, dacă există, Jonathan Taylor Thomas e în el
și zboară chiar acum cu aripile lui de înger,
pe care cred că le are în plus față de aripile lui obișnuite.
Sper doar să nu fie prea multe aripi.
Gene…
Taily Mi-e dor de tine, frate
Tatăl meu te-a distrus
Ai murit de la vitrina lui
Dacă justiția își făcea treaba
Acum el ar fi fost la pârnaie
Taily
De-abia aștept să te revăd
La porțile strălucitoare
Vei spune pe cine vrei să vezi din rai
Ar putea fi orice celebritate
Însă ești doar tu, Taily
Pe tine abia aștept să te văd Când ajung în rai
Sfârșit.
Bine, cafeaua și gogoșile sunt pe aici, dacă mă urmați.
Dacă ați prefera tort, scuze.
L-am mâncat deja.
Pot să mă duc sus și să încep să mă pregătesc pentru Boyzsterous?
Să zicem, să devin tubulară?
- Da, e în regulă. - Bine, foarte bine.
Lin, ușor.
Putem termina și eu cu Gene? Pentru că suntem îndoliați.
Mi-ai spus asta de atâtea ori azi, Louise!
Răspunsul e tot nu.
Alo? Da, sunt Bob.
Ai numărul nostru de la Craig?
Craig de la Salvarea animalelor sălbatice.
Da, cel cu coada lungă și…
Nu.
Era pasărea ta? Îl chema Zeus?
Jonathan Taylor Thomas avea un stăpân?
Nu poți deține o pasăre.
Despre asta era cântecul Free Bird.
Îmi pare foarte rău.
Sigur că vrei rămășițele.
Dar l-am îngropat în curtea ajutorului nostru.
Zi-i că a fost o slujbă minunată!
Menționează discursul și momentele importante.
Bine.
Îți trimit un mesaj cu adresa și ne vedem acolo.
Ne vedem în curând. Pa! Vrea să-și dezgroape pasărea.
- Poftim? De ce? - Poate pentru că nu vrea
ca animalul ei de companie să fie îngropat în curtea unui străin.
Unde să fie îngropat? În curtea ei? Da, e corect.
A dispărut! Topul meu a dispărut!
- Ce? - Nu! E prea mult.
L-am pus pe pat azi-dimineață și acum nu e nicăieri.
O să întreb ce gândește toată lumea.
Am îngropat din greșeală pasărea în topul Tinei?
Cred că ne-am fi amintit așa ceva.
Dar suntem cu toții foarte fragili acum, așa că nu știu.
- Nu, nu am făcut-o. - Bine, verificam.
Unde e naiba e topul meu?
Trebuie să fie pe aici, pe undeva.
Doar dacă n-a luat trenul spre Tubson, Arizona.
Mamă, nu e momentul.
- Scuze. - Cum merge?
Arunci haine peste tot pentru că l-ai găsit?
Nu, tată, nu l-am găsit.
Bine, mă duc la Teddy,
să mă întâlnesc cu proprietara păsării moarte și s-o dezgrop.
Iar Gene și Louise vor să vină, pentru că așa sunt ei, ciudați.
Te iubesc, dar am mai puțin de o oră să găsesc topul,
să mă pregătesc și să ajung.
Dacă nu ești fucsia aprins și plin de paiete
și nu mă iriți la subsuoară, dă-te la o parte!
- Du-te, Bob! - Mă duc. Distracție plăcută!
- Ba tu să te distrezi! - Da.
Îmi pare rău iar pentru pierderea suferită
și pentru îngroparea păsării.
- Zeus. - Da, Zeus.
Ce fel de pasăre era?
Văduvă cu coadă lungă. L-am avut opt ani.
Cred că asta înseamnă că sunteți căsătoriți legal.
Uneori așa simțeam.
- Pentru că ne ciondăneam mult. - Înțeleg.
- Tu ce credeai? - Absolut nimic.
De ce crezi că a plecat? Scuze.
Ne-am certat în dimineața aia.
Nu i-a plăcut noul tip de mâncare,
am vrut să-i spun că ce-i plăcea nu se mai producea,
dar s-a enervat foarte tare.
Ca mama, când nu mai aveau biscuiții ei preferați la magazin.
Da, a fost greu.
Am zis: „Ce prinț răsfățat ești!”
Cred că n-am închis bine ușa de la colivie și el a ieșit.
Fereastra de la dormitor era deschisă
și el a ieșit din apartament.
Deci ultima conversație pe care am avut-o a fost o ceartă.
Și îți spui: „De ce el, Doamne? De ce l-ai luat pe el în locul meu?”
Ba nu.
Oricum, nu sunt sigur că e locul corect.
Oare săpăm în locul greșit?
Eu credeam că ăsta e locul.
Nu știți unde e îngropat?
Ba știm.
Doar că sunt multe frunze pe jos,
așa că e greu să vezi pământul proaspăt săpat.
Copii, vă amintiți unde l-am îngropat?
Îmi amintesc că era în curtea asta.
Sau în curtea aia. Era o curte. Sau poate la plajă.
Crezi că a ajuns cumva sub saltea?
Nu știu. Nu sunt expertă în topuri.
Mamă, tu de ce nu cauți?
Ce? Scuze, caut.
Nu-i aici. Nici aici.
- Vino, topule! Haide, fată! - Stai puțin.
Tu nu vrei să-mi găsesc topul, nu?
Îmi urăști topul!
Ce? Nu. Nu chiar atât de mult.
- L-ai ascuns pe undeva, nu-i așa? - Poftim? Nu.
Ba da. Ce ai făcut cu el? L-ai aruncat?
- Doamne! - Tina, unde te duci?
Scumpo, stai! Nu căuta prin gunoi!
De ce? Pentru că nu vrei să-l găsesc?
- E lipicios. - Tina, e ridicol.
Serios? Ceva umed…
Fiindcă mai am puțin și-l găsesc? E ud și lipicios. Mamă?
E un os de pui.
Nu știu de ce am crezut că e un top tubular.
- Am dat de ceva. - Slavă Domnului!
Zeus!
Stai, ce este asta?
- Este Francis. - Doamne!
Știu, pentru că am îngropat-o cu jucăria ei preferată.
De asemenea, e clar un cobai în descompunere.
Da.
- Phyllis, te-ai mulțumi cu așa ceva? - Nu chiar.
Nu? Bine.
M-am emoționat.
Crezi că ai trecut peste ceva și apoi te întorci la el.
Teddy, ne putem concentra pe celălalt stăpân îndurerat?
Da, sigur.
- Bob s-a așezat pe Francis, apropo. - Bine. Mulțumesc, Teddy!
Nu trebuie să spui povestea acum.
Ba o spun.
- Era o noapte rece și uscată. - Doamne!
Tina, nu! Nu intra în tomberon!
O să faci tomberonită.
De ce-mi urăști topul atât de mult, mamă?
Da?
- Pentru că… - Pentru că ce?
Pentru că arăți ca o parașută. Scuze.
Parașută?
O ușuratică, o flușturatică.
Eu cred că arăt bine în el. Îmi pare rău că nu-ți place.
De asta l-ai aruncat? Fiindcă arăt ca o flușturatică?
Nu, Tina, nu l-am aruncat. Când aș fi făcut-o?
Era pe patul tău. Apoi ne-am dus la înmormântare.
Apoi m-am dus la restaurant, când ne-am întors.
Dar când te-ai dus la „pipi” înainte să plecăm la înmormântare?
Era alibiul perfect. Ai trecut pe lângă cameră,
ai văzut topul și ai profitat de ocazie.
O să te omor!
Tina, nu a fost așa, jur!
Dacă m-am gândit să scap de topul tubular?
Dacă am avut fantezii despre asta? Sigur.
Dar nu am făcut-o.
Atunci ce naiba s-a întâmplat?
Louise s-a dus acolo, nu?
Să vadă dacă vrea hainele tale vechi.
Nu asta. Nici asta.
Nu, mulțumesc.
Da. Apoi m-am dus eu și am luat lucrurile de donat.
Doamne, mi-am pus topul în cutia cu donații!
- Nu. - Trebuie să-l recuperăm!
Bine, sper să-l găsim.
Nu miros a tomberon, nu?
E în regulă. Orice adolescent miroase ca un tomberon.
Sper că topul meu e bine.
Nu-ți face griji, dragă, îl vom recupera.
Moșmondito, hai odată!
- Să nu fii nervoasă la volan. - Bine.
La ce te uiți?
Am o veste bună și o veste proastă. Vestea bună e că am găsit ceva.
Vestea proastă e că sunt sigur
că e iguana vecinului meu de jos, dl Zabinski,
care a murit anul trecut.
Cred că a fost inutil să spui „veste bună”.
Am vrut doar să dau o notă pozitivă.
O să mă întind puțin, mă simt copleșită de tristețe.
- Dumnezeule! - Bine.
Săpați, băieți! Găsiți pasărea imediat!
Da, nici nu mai spun de scheletul de dihor pe care l-am găsit.
Da, ar trebui să-l pui înapoi.
DĂ MAI DEPARTE CENTRU DE DONAȚII
Îmi pare rău, nu pot să cred că cineva l-a cumpărat așa repede.
Eu pot. Hai să mergem la cinema. Sau poate mergem acasă.
Scumpo!
Parcă aș fi cântecul lui Boyz 4 Now,
Vreau să plâng până adorm în patul meu cel nou.
Uite-l! E la Edith!
Edith, tocmai ai cumpărat topul ăla?
Ce tare m-ai luat!
Nu că ar fi treaba ta, dar da.
O să-l port la festivalul meșteșugăresc la care mă duc cu Harold.
Crochet-la-palooza. Fire toarse, droguri și tot restul.
Mai ai întrebări stupide sau am terminat?
Încă una.
Ne trebuie un plan cum să-i spunem lui Phyllis
că reînmormântarea ei nu va avea loc.
- E nepoliticos să fugim pe furiș? - Nu. Nu-i așa?
Pot să vin și eu, deși stau aici?
- Eu plec. - Nu.
- Serios? - Așa repede?
Da, mă duc acasă. Poate o să miros colivia lui Zeus o vreme.
Stai. Ăsta pare pământ proaspăt săpat.
O să sap.
Te rog!
- Zeus? - Aici era!
- În sfârșit! - Tu ești.
Îmi pare rău că ne-am certat. Te iubesc.
- Te voi iubi întotdeauna. - Ce drăguț!
Ce se întâmplă?
Pare o conversație privată.
Ce faceți acolo?
E Igor al meu?
Doamne! Bună ziua, dle Zabinski!
Totul e în regulă. Fac loc pentru cornhole.
Îngropați iguana!
Te rog, Edith, trebuie să ne dai topul tubular înapoi!
Nu. În niciun caz!
Un top tubular ca ăsta apare o dată în viață.
Paietele, potrivirea.
O să fie un adevărat dezmăț în chestia asta.
Știi, chiar urăsc topul ăla.
- Și n-am vrut să-l poarte Tina. - Grozav, iar începem?
E o bluză foarte mică.
N-aș fi avut curajul s-o port la vârsta ei.
De ce? Pentru că ești jalnică?
Nu. Poate. Îmi era cam rușine cu burta mea păroasă.
Te referi la corpul tău uman, idioato?
Spun că am avut propriile mele probleme
și toate celelalte, cu parașutele.
Îmi pare rău, mama folosește termenul „parașute”.
Dar cel mai important lucru
e că fiica mea a probat topul ăla și s-a simțit frumoasă.
Și vreau să se simtă frumoasă și încrezătoare.
Și toate prostiile pe care le simt eu nu mai contează.
Bine, ți-l dau.
- Da? - Serios?
- Cu 1.000 $. - Poftim?
- S-a făcut. - Nu.
Bine. 750 și ne duci cu mașina la festivalul meșteșugăresc, în Ohio.
S-a făcut.
Ce zici de 43 de dolari și niște bomboane mentolate din poșeta mea?
De acord!
Am ajuns. Du-te!
- Bine, pa! - Stai!
Tina, când să te iau? Peste vreo două ore?
Nu, filmul durează peste patru ore.
- La naiba! - Da.
E un cântec, Încă sunt prieten cu toate cele 38 de foste ale mele,
și Boo Boo le aduce pe scenă pe rând.
- Bine. - Bine, pa!
- Așteaptă, Tina! - Da?
Arăți minunat.
Mulțumesc, mamă.
Doamne! I se vede sfârcul?
Scumpo, așteaptă! E doar o paietă rebelă.
N-am spus nimic!
Ești frumoasă. Bine, pa! Am plecat.
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean