Váš POHŘEBNÍ ústav a krematorium
PĚT STOJANŮ OPRAVA STOJANŮ
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DEZINSEKCE ŠKWOR
A DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Jedeme na ostrov King's Head, protože jsme vyhráli nóbl cenu
Hej, hej.
Jedeme na ostrov King's Head, protože jsme vyhráli nóbl cenu
Přesně tak.
Jedeme tam, kde jsou boháči
Uvidíme, jestli jsou opravdu lepší než my
Možná jsou Ale i tak jsme vyhráli cenu
Jo!
Na trajektech je s vámi sranda.
Lidi milují tu energii,
i když se vyhýbají pohledu tváří v tvář.
-A támhle chlap kroutí hlavou. Zdravím. -Pořád tomu nemůžu uvěřit.
Časopis King's Head Lifestyles nás ocenil jako „Nejlepší pajzl na pevnině“.
-Není „pajzl“ špatná věc? -Jo, ale myslí to láskyplně.
Jako když řeknu: „Tati, ty starej smrdutej brachu, mám tě rád!“
Tak nějak. Je to dost prestižní záležitost
a je to skvělá reklama pro restauraci.
Ale tati, neříkal jsi, že ty ceny jsou hloupé?
Kdy jsem to řekl?
Tyhle ceny jsou hloupé.
Kdo to vůbec hodnotí?
Vrchní gastrosoud? Hloupé!
Všechny tyhle blbosti jsou o kontaktech.
Jo, a ty jsi super rebel bez přátel.
Přesně, Gene.
Je zvláštní, že když jsme teď vyhráli, vůbec nic necítím.
Navíc to znamená, že půjdeme na recepci pro vítěze
na nóbl zahradní akci
a budeme servírovat naše mini burgery a budeme ještě víc na očích.
Táta se bude stavět na odiv v celé té zahradě.
Gene, ty darebo.
Koukněte na žertovného Boba. Je roztomilý.
Jo, jako šťastné, chlupaté, uslintané štěně.
Děkuji. A dostaneme trofej.
-Je k tomu i trofej? -Jo.
Netušil jsem, jak moc potřebuju trofej,
ale možná přesně to jsem vždycky chtěl.
Je to taková divná koule.
Divná, ale super.
Když už mluvíme
o divných koulích, mami, co se ti děje s košilí?
To ta podprsenka. Jediná čistá, co mi zbyla,
ale zarývá se mi do zad.
To znám, holka. Prsa, co?
-Prsa! -Amen.
Na recepci to vydržím.
To my děláme, ne? My prsaté osoby.
Ať mě tyhle věci nikdy nepostihnou.
Taky jsem si to myslel.
Ale pak jsem je objevil a není to tak zlé.
Dáte si mini burger? Šup!
Pardon, nevím, proč jsem řekl
„šup“, když jsem vám ho dával.
Nashle, bavte se.
Myslím, že je čas zeptat se na karamel.
-Souhlasím. -Pojďme na to.
Mami, tati, vzpomínáte na ten obchod s karamelami,
-co jsme minuli? -„Řekni to karamelou“?
-Jo. -Říkali jsme si, že až tu skončíme,
-mohli bychom… -Jít do obchodu s karamelami? Jasně.
Fakt? To bylo snadný.
Měli bychom chtít něco víc.
Chceme prodloužit vlasy. Hodně. Všude možně.
Bobe, podívej, kdo támhle je.
Panebože, to je Vincent?
Možná zloděj šperků Vincent?
Všichni hlídejte rodinné šperky.
Děti, ticho. Ahoj, Vincente.
-Bobe, Lindo, děti. -Ahoj.
Viděl jsem, že ses letos dostal na seznam těch nejlepších. Zaslouženě.
Já vím, díky.
Co tě sem přivádí, Vincente?
Rozhlížím se.
Hledám inspiraci pro svou restauraci a hodně jím.
Hlavně hodně jím.
-Můj člověk. -To je vše, co máš dnes na programu?
Jo.
Jen říkám.
Jsou tu nějaké zajímavé věci, které po skončení akce
nějakým způsobem zmizí? Mrk, mrk.
Nevím, co tím myslíš.
Kromě toho tu není nic, co by mělo hodnotu víc než pár tisíc,
jak ví každý, kdo si prohlédl fotky na jejich webu.
Jo, pár tisíc za to nestojí.
-Jsi v pořádku? -Jo, jen se protahuju.
Tohle je restaurační cvik. Naučíš se ho.
-Restaurační. -Dobře.
-Můžu? -Jistě.
Chybělo mi tvoje maso, Bobe.
To mi chybělo.
To je hezké, Vincente.
Půjdu ochutnat vše kolem.
-No jasně. -Hned teď.
Jak myslíš.
Koukni na toho chlapa, jak tu chodí a baví se jídlem.
To musí být hezké.
My ale musíme pracovat, protože jsme děti,
a to děti dělají.
Tak dobře, děti.
S mámou to tu zvládneme.
-Že jo, Lin? -Jo, jasně.
Musíme mu dávat ceny častěji.
Můžeme nějaké vymyslet. Nejhlasitější močák na světě?
-Budu přemýšlet dál. -Ne, to by šlo.
Dortomýlka. To je cukrárna?
A co to jídlo, které není sladké?
Všechno je tu sladké.
Nevypadá to tak, ale je to sladké.
-To zní zábavně. -Pokud to chutná jako cukrovinka.
Tak trochu jo.
Jako kdyby poleva ztuhla a nebyla tak dobrá jako poleva.
To je fondán. Je to jako hlína, co se dá sníst.
Každou hlínu můžeš sníst, kámo.
Už toho mám dost.
Udělám to, Bobe!
-Co? -Sundávám si podprsenku!
-Já… Dobře. -No tak, kryj mě!
-Počkej, jak mám… -Vím, že je to nóbl místo
a měla bych zajistit holky, ale takhle nemůžu pracovat.
A je to, mnohem lepší.
Jak to vypadá? Je to vidět?
Ta košile je dost silná. Možná to bude v pořádku, ne?
No tak, Bobe, podívej na moje prsa.
Bob Belcher?
Je tu nejlepší pajzl na pevnině?
Ano, je. Nejlepší P na P. To jsem asi neměl říkat.
Jsem Sabrina a doprovodím vás na focení vítězů.
Dobře. Skvělé.
-Pojďte za mnou, prosím. -Už jdu.
Klidná chůze, nic se nehýbe.
-Co to? -Nic.
Takže pracujete pro časopis? Co přesně děláte?
-Jsem Margotina asistentka. -Margot?
Polo! Pardon.
Pro Margot Bushmillerovou, vydavatelku časopisu.
Sabrino, opravila jsi stůl s trofejí? Je rozviklaný.
Opravím ho. Omlouvám se za tu zem venku a že není rovná.
-To je moje chyba. -Vzpamatuj se, Sabrino!
-Takže, tady máte. -Páni, super.
Bože, promiňte, je těžká.
Můžu ji podržet?
Dobře, Lin, buď velmi opatrná.
Dobře, budu.
Spousta lidí ji určitě upustí stejně jako my.
No… ne.
Vedou si skvěle.
Nás jako malý taky upustili a jsme dobrý.
-Až na Tinu. -Co?
-Dobře, držíte ji pevně? -Ano.
-A podívejte se na Darrena.
Madam, můžete se otočit směrem k nám?
Jo.
-Lin, co to děláš? -Prsa.
Dobře, to je, já…
Prostě to udělej.
Tak jo, gratuluju, zvládli jste to.
-To je vše? -To je vše.
Dobře, díky.
Tu trofej potřebuju zpátky.
Nemůžu si ji nechat?
Ta vaše přijde poštou za osm až deset týdnů,
až uhradíte 200 dolarů za výrobu a rytí.
Všechny informace jsou na webu.
Těch 200 dolarů, já jen…
Myslel jsem, že je to cena.
Tahle cena je pro vás neuvěřitelná pocta,
ale ceny jsou drahé.
Jasně. Ale já ji vyhrál?
Jo, vyhrál jste možnost si ji zaplatit.
Sabrino, je tady moc trávy.
Moje chyba. Už jdu, Margot.
Vypadá to, že je máma konečně vypustila.
Cože? Pšt.
Jsi v pořádku, chlapáku?
Chtějí 200 dolarů za trofej.
Vědí, že naší rodině placení moc nejde?
Jo, peníze pro nás nejsou samozřejmostí.
Já to neudělám. Nebudu platit za cenu.
Kvůli tomuhle jsme dneska zavřeli.
Musíme zaplatit za všechno to jídlo, co rozdáváme.
Já to neudělám.
Chci to jen dokončit a jít domů.
A mezi tím si zalepíme pusu
trochou karamelek?
Nevím, uvidíme.
Uvidíme jako: „To si piš“?
Lidi, dost už s tím karamelem.
Miluju vás, ale zmizte.
Chudák táta.
Možná bychom mu mohli nějak pomoct sehnat peníze?
Mám v úmyslu prodat svá životní práva Oprah.
TO NEJLEPŠÍ ZE ZÁTOKY
-Nebo si tu trofej prostě vezmeme. -Cože?
-Táta ji vyhrál. Je jeho. -Ale krást je špatné.
-A jsme u toho. -A co když nás chytí?
Trofej je všem přímo na očích
a jsou tu bohatí lidé
a určitě mají zvláštní schopnosti.
Třeba nezasloužené sebevědomí.
Navíc je to jejich výstavní trofej.
Lidi z časopisu si všimnou, když nebude vystavená.
Tino, nechytí nás,
protože nám bude pomáhat profesionál.
Kdo?
-Vincent? -Pan Rychloprsťák osobně.
Zvlášť po té práci s kukuřicí.
Bože, zlobí se na ni?
Co mu ta kukuřice udělala?
Takže, přijdeme ke zloději šperků.
-Údajnému zloději šperků. -Počkáme, až dokouše svůj mini quiche.
Údajný mini quiche.
Řekneme: „Chceme něco ukrást. Přidáte se?“
Pak naskočíme na autobus směr Lupičov.
Můžu zmáčknout tlačítko před zastávkou? To já rád.
Co když nás chytí a dají do vězení na ostrově boháčů?
Počkat, to zní celkem hezky. Ale co když to hezké nebude?
Tino, tady jde o spravedlnost.
Spravedlnost, tátu a karamelky.
Když to dáš dohromady, dostaneš Sladkýho taťku Spravedlňáka.
Mám husí kůži, jdu do toho.
Fajn, mám ráda spravedlnost, karamelky i tátu. Je v pohodě.
Je to totální TKKK.
Táta, který by mi koupil karamelky.
Vincente! Zdravím!
Prosím, nepřestávejte jíst.
-Jen poslouchejte. -Dobře.
Hledáme někoho s vašimi… zkušenostmi.
O jakých zkušenostech mluvíš?
Víte, o čem mluvím.
Mluvím o vašich speciálních schopnostech.
Myslíš Osadníky z Katanu?
-V Katanu jsem docela dobrý. -Hele, nikdo není dobrý v Katanu.
-Ne, chce to um. -Ne, je to o štěstí.
-Ne, existuje strategie. -Ne, můžete plánovat
a pak kostka pořád padá na osmičku nebo tak něco.
Vymezování pšenice, zdrojů.
Prostě si namlouvejte, co chcete.
Jakožto majitele restaurace vás asi dost zneklidní, když zjistíte,
že všichni musí za své trofeje platit.
-To je kšeft. -Kolik si účtují?
-Dvě kila. -Myslí dvě piva.
Když už to zmiňuješ,
zaplatil jsem za VIP lístek, který podle mě zahrnoval přístup
na terasu s vínem a zábavný odznáček.
Zábavný odznáček? Pokračujte.
Ale pak jsem přišel
a řekli mi, že musím zaplatit
dalších 40 dolarů za vstup na terasu.
A taky jim došly odznáčky.
-Nechutné. -Člověče, to je krutý.
Jo, páni.
Zdá se, že jste připravený zneškodnit tyhle nezdvořilé gurmány.
Tady je náš nápad. Osvobodíme tu výstavní trofej.
Tamtu?
Tu, kterou vidí skoro všichni tady?
-Ano. -Promiňte, děti.
I kdybych něco takového někdy udělal, což jsem neudělal,
nedělám to teď ještě víc než předtím.
Takže moje rada je nekraďte,
prostě jezte a učte se.
-Můžeme brát drogy? -Ne. Čau.
Dobrá zpráva je, že teď nic neukradneme,
takže se nám všem ulevilo.
Víte co? Nepotřebujeme Vincenta.
-Můžeme tu trofej šlohnout sami. -Sakra.
Podívej, jak trhá to kuřecí satay.
Myslím, že právě snědl tu špejli.
Nemůžu uvěřit, že jsme to všechno táhli až sem.
Je to tak hloupé, nesnáším to.
Nesnáším všechny ty lidi.
Kromě vás, pane. Dobrou chuť.
Bobby, no tak. Pořád to pro nás může být dobré.
Stále můžeme rozšířit povědomí o restauraci.
Tady je pár slov: „Podvod.“ „Zloději.“ „Idioti… hlavy.“
Dobře, neříkám, že tvůj obličej všechny děsí,
ale najednou sem chodí míň lidí,
takže jdu rozdávat mini burgery.
-Popřej nám štěstí. -Nám?
Já a moje holky z horního patra. Teď jsou spíš z přízemí.
Ale suterén to ještě není.
Všichni předstíráme, že ta cena je tak důležitá.
Dejte pokoj.
-Co to? -Cože?
-To mluvíš na mě? -Já… Mluvil jsem se ženou,
-ale asi odešla. -Dobře.
Ale jo, tihle lidé jsou neuvěřitelní, že?
Děláme tady burgery
a… co to je? Sushi?
Vlastně je to dort.
-To je super, vlastně. -Díky.
Nechápu, proč bys to dělal,
ale tohle celé je naprostá blbost.
-To jsou burgery? -Jo.
Dělám jídlo, které vypadá jako to, čím je.
Je veřejně vystavená,
ale nikdo jí nevěnuje pozornost.
Jako když Ken hraje v metru na theremin.
Dobře, jdeme.
Sakra, to zvládneme.
Tino, my dvě odvedeme pozornost.
Gene, až se asistentka otočí, aby se podívala, vezmeš trofej.
-Proč musím být ten, kdo krade? -Protože rozptýlení musí stát za to.
Dokážu odvést dobrou pozornost. Budu citovat repliky z Odloučení,
ale trochu je popletu.
-Bude to šílené. -Gene, ne.
Nech mě a Tinu odvést pozornost.
-Ty bereš trofej. -Fajn.
Ale ne!
Všichni se dívejte tímto směrem!
Jsou tu nějací organizátoři?
Moje sestra je alergická na měkké sýry!
Ty jednohubky se sušenými rajčaty a sýrem brie ji zabijou!
Nejlepší v zátoce
Zatraceně, ty měkké sýry!
Proč musí být tak měkké, co?
Nejlepší sousta v zátoce
Co to děláš?
Co se děje? Co máte za lubem, děcka?
Řekla jsem alergická na měkký sýr?
Myslela jsem měkké tacos. Tak jo, je v pořádku.
Utíkej, utíkej!
-Sleduju vás, grázlové. -Nejsme grázlové, jsme roztomilí.
Zdravím, dáte si Bobův mini burger?
Panebože, všimli si?
Ty melouny.
Asi je zima, co?
Gazpacho! Je to jen gazpacho.
Jedno je rozhodně menší než druhé.
Knedlíčky! Myslí prostě knedlíčky!
Ale jedno prostě je. Koukám na tebe, ty nalevo.
Myslím, že jsme se dnes dost poučili.
O sobě samém, o nás navzájem.
Zjistila jsem, že jsem alergická na měkké tacos.
-Ale přežila jsem. -Jak to šlo?
-No… -Zdvořilostní otázka.
Celé jsem to viděl.
Jen ze zvědavosti. Jaký byl váš plán, kdybyste získali trofej?
Popadnout celou rodinu a utéct?
Možná. Mohlo by to fungovat.
Louise, máma není ve stavu, aby utíkala. Byla by to krvavá lázeň.
To je v pohodě. Zkusíme jiný plán.
Změna hry.
Teď tě ta dáma sleduje. Teď je to desetkrát těžší.
-Jasně. -A taky desetkrát zajímavější.
Zajímavější, abyste do toho šel?
Ne, jen říkám, že je to teď složitější práce
a vyžaduje představivost.
Takže asi máte spoustu myšlenek a nápadů,
o které se chcete podělit?
Ne, vůbec ne.
Ale já to vidím takhle.
Široké pole, téměř žádné krytí.
Je málo času ukradnout trofej a ještě naštvat tu,
co tady tomu velí.
Všechna ta slova znám.
O slova se nestarej.
-Díky bohu. -Důležité jsou koncepty.
-Sakra. -Víš, je typ práce,
o které jsem četl v knize,
která do téhle situace tak nějak zapadá.
Aby to fungovalo,
potřebujete návnadu, mechanika a boží skutek.
Chcete slyšet o tom, o čem jsem jednou četl?
Můžeme poslouchat rychlostí jedna a půl?
Gene, ticho. Vincente, vyklopte to.
Je to jen velká honba za penězi.
Celkem cynické, víš?
A není už svět dost cynický?
Jasně. Omlouvám se za něj.
Ahoj, budeme jich pár potřebovat.
Líbí se nám, jak moc nevypadají jako dort.
-Nebo nechutnají jako dort. -Kvůli tomu se nezlobíme.
-Dobře. -Ahoj, tati. Pořád nevrlý?
Je. Velmi.
No, brzy nebudeš, díky nám.
Tak to u mě obvykle nefunguje.
Tentokrát možná bude.
Zdá se, že si toho nikdo nevšímá.
Všichni ti nóbl lidé se vším tím jídlem a vínem,
a nikdo z nich netuší, odkud ty jejich vzorky pochází.
Žena bez podprsenky.
Pár divochů, co jezdí bez pásu,
hned vedle jejich jídla.
Mini burger, madam?
Chudák, nemá ani ponětí. To je ono, Lindo.
Takhle vypadá síla.
Sundáme ten fondán
a rozmačkáme ho.
-Rozmačkáme ho pořádně. -Mačky mačkám.
Máme to mačkat? Já to drtila, moje chyba.
Jasně, že je to takové. Co jsem čekal?
Víš, co je nejhorší?
-Co? -Jak moc jsem to potřeboval.
Co je se mnou špatně, že to tak potřebuju?
Proč mi to jídlo nestačí?
Proč si nestačím já sám?
Snažíš se přesunout si stánek?
Ne, my jen… Máme tu sluníčko.
-Protože slunce teď nesvítí. -Uvidíme se později.
Ty děti.
Další je fotka inzerenta s Margot.
Pozor, jeden z těch chlápků má asymetrické obočí.
Jako by si jedno z nich vzalo všechny živiny.
Uděláme, co budeme moct.
Hej! Vrať to zpátky!
Dej mi tu trofej, zničím tě!
Proč se chováte tak divně?
Jsi nejhorší dítě v historii
King's Head Lifestyles
Nejlepších soust v zátoce!
-Odvolejte to! -Ne!
Fajn, chápu to!
Právě sis zahrával s asistentem
špatného vydavatele časopisů, troubo.
Kdo jsou tvoji rodiče? Počkat, jsou tvoji rodiče důležití?
Nejsou důležití.
-Co jsou zač? -Slyšela jste o Weezerových?
-Ano. -Jsem Augustus Weezer Třetí!
-Sabrino! -Ano?
Jsem tu s inzerenty kvůli fotce inzerentů,
takže to jde skvěle.
Ale je tu jedna drobnost.
Kde je ta zatracená trofej?
Mám ji, už jdu!
S tebou si to vyřídím později, Auguste.
Dobře, vrátíme se.
A tady je naše trofej. Nevím, proč byla pryč.
To teď řešit nebudu.
Právě teď jde o reklamu
a o to, jak je pro svět důležitá.
Přesně tak, zůstaň tam.
Kéž bych mohla bít děti.
Mohla bych.
Dobře. Děkuji všem.
A zvláštní poděkování všem vašim penězům. Sabrino.
Ne!
Bože, kéž bych tě mohla vyhodit.
Ale jsi moje dcera.
Zdá se, že trofej spadla do moře.
Jo. To byla hrozná nehoda.
Měli byste na sebe být hrdí,
ale nechte si to schované, než se vypaříte, ano?
-Jasně. -Byl jsi skvělá návnada.
Měl jsi vypadat jako zloděj, co neumí krást, a to se ti povedlo.
Když potřebujete „někoho, kdo to neumí“, hledejte Gena.
To bylo chytré, aby si ta asistentka myslela, že nás přistihla,
když jsme se chystali to právě ukrást.
Jo, dobrá práce, mechaniku. Zaujmout pozici.
Díky, jsem malá.
Pak tam byla ta super holka, co používala uši své sestry,
aby to vypadalo, že jsme tam všichni,
-i když jsme nebyli. -To zafungovalo.
Jak se mému úkolu říká ve zlodějské hantýrce?
-Mistr klobouků? -Mistr klobouků?
-Jo, mistr klobouků? -Fajne.
Ta náhradní trofej z dortů,
-to bylo fakt dobré. -To se povedlo.
Teď mám rád fondán.
A boží zásah byl skutečný,
protože jsem musela udělat změnu
a rozhoupat stůl.
Ale jo, jasně, všichni pomáhali.
Páni, to byl Loupežov.
Měli bychom na sebe být hrdí.
Hlavně na toho chlapa, co prošel před asistentkou
ve správný čas, aby ji zpomalil.
Kdo byl ten chlap?
Jo, to jsem byl já.
Teď si všichni myslí, že trofej je pryč
kvůli šílenému, rozviklanému stolu,
a ne kvůli třem divným dětem
-a jednomu švihákovi. -Děkuji.
Teď, pokud mě omluvíte, jím celý den
a mám sedm různých druhů průjmu.
Ten chlap je třída.
Díky, žes nás vzal na karamelky, i když ti lidi z časopisu
tě dnes napálili.
-Nemáš zač. -Máš se líp, Tygře?
Jo, jsem v pohodě.
Nepotřebuju hloupou trofej.
Nepotřebuju kus kovu, abych věděl, v čem jsem dobrý.
Pak nebudeš potřebovat tohle.
Bože, dej mi to.
Děti, kde jste to vzaly?
Byly jste v oceánu?
-Jo. -Tak trochu.
Asi bychom ji měli vrátit.
Až ji na chvíli dáme za pult.
-Možná jen než umřu? -Užij si to, tati. Zasloužil sis to.
-Jo, pro jednou! -Děti, děkuji.
I když to, co jste udělaly,
asi nebylo ani bezpečné, ani legální.
-To všechna ta nejhezčí gesta. -Nevím, jestli je to pravda.
Mám ji.
Budu ji teď držet fakt pevně.
Víš co, mami? Máš pravdu.
Ta věc se zařezává do zad.
Buďte volní, malí Belcherové.
Jo!
-Můj obličej. -Promiň.
České titulky Alena Petrů