BEDEMAND OG KREMATORIE
MALERISKE STAFFELIER
ÅBNINGSFEST
GENÅBNINGSFEST
SEKTS PISTOLS
GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
Vi skal til King's Head Island For vi har vundet en fancy pris
Hey, hey.
Vi skal til King's Head Island For vi har vundet en fancy pris
Lige præcis.
Vi skal hen, hvor de rige er
Vi skal se, om de faktisk er bedre end os
Og det er de måske Men vi har stadig vundet en pris
Ja.
I er sjove på færger.
Ja, folk elsker energien,
selvom de undgår øjenkontakt.
-Og ham der ryster på hovedet. -Jeg kan stadig ikke fatte det.
King's Head Lifestyles Magazine kårer os til "fastlandets bedste bule."
-Er "bule" ikke en dårlig ting? -Jo, men de mener det kærligt.
Som hvis jeg siger: "Far, din stinkende bule, jeg elsker dig!"
Sådan da. Det er ret prestigefyldt,
og det er god omtale for restauranten.
Jeg forstår det ikke. Sagde du ikke, priser var dumme?
Hvornår sagde jeg det?
De priser er dumme.
Hvem vurderer det her?
Maddomstolen? Dumt!
De latterlige ting handler om, hvem du kender.
Ja, og du er en sej oprører uden venner.
Præcis, Gene.
Det er sjovt, jeg føler slet ikke de ting, nu hvor vi har vundet.
Plus, det betyder, vi kan tage til vinderreceptionen
i en fin skulpturhave,
og vi skal servere vores sliders og få endnu mere omtale.
Far vil omtale sig selv over hele skulpturhaven.
Gene, din slyngel.
Se lige glade Bob. Han er så sød.
Ja, som en glad, behåret, savlende hvalp.
Tak. Og vi får et trofæ.
-Er der også et trofæ? -Jeps.
Jeg vidste ikke, hvor meget jeg havde brug for ét,
men måske har jeg altid manglet det.
Det er en underlig kugle.
Underlig, men sej.
Apropos underlige kugler,
mor, hvad sker der under din skjorte?
Den her bh. Det er den eneste rene, jeg havde,
men den gnaver i min ryg.
Kender det. Bryster, hva'?
-Bryster! -Amen.
Jeg holder ud til efter receptionen.
Det er det, vi gør, ikke? Os med bryster.
Må jeg aldrig blive forbandet med dem.
Sådan havde jeg det også.
Men så fik jeg dem, og det er ikke så slemt.
Vil du have en slider? Schwing!
Hvorfor sagde jeg den lyd,
da jeg gav dig den?
Farvel. Hyg dig.
Det er nok nu, vi skal spørge om karamellen.
-Enig. -Lad os gøre det.
Mor, far, kan I huske den karamelbutik,
-som vi kørte forbi på vejen? -"Karamedhjem"?
-Ja. -Vi tænkte,
-at efter det her kan vi… -Tage i karamelbutikken? Ja.
Seriøst? Det var let.
Vi bør bede om flere ting.
Vi vil have hårextensions. Masser af dem.
Bob, se, hvem det er.
Du godeste, er det Vincent?
Vincent, der måske er en juveltyv?
Alle sammen, beskyt jeres familiejuveler.
Tys. Hej, Vincent.
-Bob, Linda, unger. -Hej.
Jeg så, I kom på Best Bites-listen i år. Det er velfortjent.
Ja. Jeg mener tak.
Hvad bringer dig hid, Vincent?
Jeg absorberer bare.
Jeg leder efter inspiration til min restaurant og spiser meget.
Jeg spiser stort set.
-Sådan. -Er det alt, der er på dagsordenen?
Ja.
Jeg spørger bare.
Er her nogle seje ting, der ikke vil være her
efter i dag? Blink, blink.
Jeg er ikke helt med.
Desuden er her intet, der er mere værd end et par tusind,
som alle, der har set deres hjemmeside, ville vide.
Ja, et par tusind er ikke det værd.
-Er du okay? -Ja, jeg strækker mig bare.
Det er en restaurant-strækning. Du lærer det.
-Restaurant. -Okay.
-Må jeg? -Selvfølgelig.
Jeg har savnet dit kød, Bob.
Jeg har savnet dit kød.
Det er sødt, Vincent.
Okay. Jeg spiser mig vej rundt om plænen.
-Selvfølgelig gør du det. -Det gør jeg.
Så siger vi det.
Se ham lige. Han vandrer rundt og spiser sjove ting.
Det må være rart.
Men vi skal arbejde, for vi er børn,
og det er det, børn gør.
Ved I hvad? Gå bare, unger.
Jeres mor og jeg tager os af bordet.
-Ikke, Lin? -Jo, fint.
Wow, vi må give ham priser noget oftere.
Vi kan brainstorme nogle. Verdens mest højlydte urinering?
-Jeg tænker videre. -Den er god.
Identitet gået i kage. Er det her en kagebutik?
Hvad med det, der ikke er kage?
Det hele er kage.
Det ligner ikke kage, men det er kage.
-Det er sjovt. Tror jeg. -Så længe det smager af kage.
Det gør det på en måde.
Ligesom hvis glasur var sejt og ikke så godt som glasur.
Det er fondanten. Det er spiseligt ler.
Alt ler er spiseligt, makker.
Jeg har fået nok af den. Slut!
Jeg gør det, Bob!
-Hvad gør du? -Jeg tager min bh af!
-Jeg… Okay. -Dæk mig!
-Vent, hvordan skal jeg… -Jeg ved, det er et fint sted,
og jeg burde holde på tøserne, men jeg kan ikke arbejde sådan her.
Og… færdig. Meget bedre.
Hvordan ser det ud?
Blusen er ret tyk. Måske er det okay, ikke?
Kom nu, Bob, kig på mine babser.
Bob Belcher?
Fastlandets bedste bule?
Ja, det er det. Bedste B på F. Det burde jeg nok ikke have sagt.
Jeg hedder Sabrina. Jeg skal eskortere jer til vinderbilledet.
Okay. Godt.
-Følg mig, tak. -Jeg kommer.
Jævn gang. Der er intet, der hopper.
-Hvad siger du? -Ingenting.
Arbejder du for bladet? Hvad laver du?
-Jeg er Margots assistent. -Margot?
Polo! Undskyld.
Margot Bushmiller. Hun er bladets forlægger.
Sabrina, har du ordnet trofæbordet? Det vipper.
Jeg ordner det. Beklager jorden udenfor, og at den ikke er flad.
-Det er min fejl. -Tag dig sammen, Sabrina!
-Jeps. Nå, men værsgo. -Wow, fedt.
Du godeste, undskyld. Den er tung.
Må jeg holde den?
Bare vær forsigtig, Lin.
Det er jeg.
Jeg er sikker på, at der er mange, der taber den.
Ikke… nej.
De klarer sig godt.
De har tabt os alle tre, og vi er okay.
-Undtagen Tina. -Hvad?
-Okay, har vi et fast greb? -Ja.
-Og kig på Darren.
Frue, kan du vende dig mod os?
Ja.
-Lin, hvad laver du? -Bryster.
Okay, jeg…
Bare gør det.
Okay, tillykke, I gjorde det.
-Var det det hele? -Ja.
Okay, tak.
Jeg skal have trofæet tilbage.
Må jeg ikke beholde det?
Dit kommer med posten om otte til ti uger,
når du har betalt $200 i produktions- og indgraveringsgebyr.
Det hele står på hjemmesiden.
Tohundrede…
Jeg troede, det var en pris.
Ja. Det er en utrolig ære for dig at blive tildelt denne pris,
men priser er dyre.
Ja. Men jeg har vundet den?
Ja, du har vundet muligheden for at betale for den.
Sabrina, der er for meget græs herovre.
Min fejl. Jeg kommer, Margot.
Det ser ud til, mor endelig har sluppet hundene løs.
Hvad? Stille.
Er du okay, kleppert?
De vil have os til at betale $200 for trofæet.
Ved de, vores familie ikke er god til at betale for ting?
Ja, penge falder os ikke naturligt.
Nej. Jeg betaler ikke for en pris.
Vi lukkede restauranten for det her.
Vi betaler for al den mad, vi giver væk.
Jeg gør det ikke.
Jeg vil bare afslutte jobbet og tage hjem.
Og mellem de to ting
får vi så noget karamel til vores gabespalter?
Det ved jeg ikke. Vi får se.
Vi får se som i: "Ja, for pokker"?
Venner, nok om karamel lige nu.
Jeg elsker jer, men skrid.
Stakkels far.
Måske kan vi hjælpe med pengene?
Jeg har villet sælge mine memoirrettigheder til Oprah.
BUGTENS BEDSTE
-Eller også tager vi bare trofæet. -Hvad?
-Far vandt det. Det er hans. -Men at stjæle er forkert.
-Nu begynder det. -Sæt vi bliver fanget?
Trofæet ligger frit fremme,
og der er rige overalt,
og de har vist superkræfter.
Som ufortjent selvtillid.
Og trofæet er deres fremvisningstrofæ.
De lægger mærke til, at det ikke bliver fremvist.
Tina, vi bliver ikke fanget,
for vi får hjælp af en professionel.
Hvem?
-Vincent? -Hr. Langfinger i egen person.
Især efter majsen.
Jøsses, er han vred på den?
Hvad har majsen gjort ham?
Så vi går over til juveltyven.
-Påståede juveltyv. -Vent på, at han sluger sin miniquiche.
Påståede miniquiche.
Vi siger: "Vi stjæler noget. Vil du være med?"
Så hopper vi på bussen til Kupstrup.
Må jeg trykke, når vi skal af? Det nyder jeg.
Sæt vi bliver fanget og kommer i de riges fængsel?
Det lyder faktisk ret rart. Men hvad, hvis det ikke er?
Tina, det handler om retfærdighed.
Retfærdighed, far og karamel.
Sæt det sammen, så giver det en sød retfærdigmel.
Jeg fik lige gåsehud. Jeg er med.
Fint, jeg kan godt lide retfærdighed og karamel, og far er cool nok.
Han er en total DILF.
En "dad I'd Like to buy me Fudge."
Vincent! Hej!
Bare spis videre.
-Bare lyt. -Okay.
Vi leder efter en med din ekspertise.
Hvilken ekspertise taler du om?
Du ved godt, hvad jeg taler om.
Jeg taler om dine særlige evner.
Evner? Taler du om Catan?
-Jeg er ret god til Catan. -Ingen er god til Catan.
-Det kræver evner. -Det er terningkast.
-Nej, der er strategi. -Du kan lægge en strategi,
og så slår du bare ottere.
Afskæring af hvede, ressourcer.
Hvis du har overbevist dig selv om det… Sagen er,
at som restaurantejer bliver du nok ret oprevet
over at høre, at de tvinger alle til at betale for deres trofæer.
-Det er svindel. -Hvad tager de for dem?
-To hunde. -Hun mener to Hondaer.
Nu du nævner det,
betalte jeg for VIP-billetten, som jeg troede
inkluderede adgang til vin-terassen og en sjov nål.
Sjov nål? Fortæl.
Men da jeg kom,
skulle jeg betale
$40 ekstra for adgang til vin-terrassen.
Og de er løbet tør for sjove nåle.
-Ulækkert. -Det er sgu koldt.
Ja, wow.
Det lyder, som om du er med på at straffe de uhøflige foodies.
Her er vores tanke. Vi befrier det fremvisningstrofæ.
Det der?
Det, der er synligt for alle til festen?
-Ja. -Beklager, unger.
Selvom jeg havde gjort den slags, hvilket jeg ikke har,
gør jeg det ikke mere nu, end jeg ikke gjorde dengang.
Så mit råd er, at I ikke skal stjæle,
bare spis maden og bliv i skolen.
-Må vi tage stoffer? -Niks. Farvel.
Den gode nyhed er, at vi ikke stjæler noget,
så det er en lettelse.
Vi har ikke brug for Vincent.
-Vi kan selv snuppe trofæet. -Pis.
Se ham hærge den kyllingesatay.
Jeg tror, han spiste pinden.
Tænk, at vi slæbte alt det her med.
Så dumt. Jeg hader det.
Jeg hader alle de mennesker.
Bortset fra dig, hr. Velbekomme.
Bobby, hold op. Det kan stadig være godt for os.
Vi kan stadig sprede ordet om restauranten.
Her er nogle ord: "Svindel." "Fupnummer." "Idiot… hoveder."
Jeg siger ikke, at dit ansigt skræmmer alle væk,
men pludselig kommer der ikke så mange,
så jeg deler nogle sliders ud.
-Ønsk os held. -Os?
Mig og mine to faste venner. Eller halvfaste.
De er ikke slappe. Ikke endnu.
Vi lader alle, som om den pris er noget særligt.
Gider du lige.
-Hvad var det? -Hvad?
-Taler du til mig? -Jeg talte med min kone,
-men hun er vist gået. -Okay.
Men de mennesker er utrolige, ikke?
Vi laver burgere,
og hvad er det? Sushi?
Det er faktisk kage.
-Det er ret sejt. -Tak.
Jeg ved ikke, hvorfor du laver det,
men alt det her er noget fis.
-Er det burgere? -Ja.
Jeg laver mad, der ligner det, det er.
Okay. Ja, det står frit fremme,
men ingen er opmærksomme.
Ligesom når Ken spiller på sin theremin i metroen.
Okay, lad os rykke.
Pokkers. Vi kan klare det her.
Tina, du og jeg skaber en afledningsmanøvre.
Gene, når assistenten vender sig om, snupper du trofæet.
-Hvorfor skal jeg snuppe det? -Fordi afledningen skal være god.
Jeg kan lave en god afledning. Jeg citerer bare Severance,
men lidt forkert.
-Folk bliver vanvittige. -Gene, nej.
Lad mig og Tina klare afledningen.
-Du snupper. -Fint.
Åh nej!
Kig herhen, allesammen!
Er der nogen eventarrangører her?
Min søster er allergisk over for bløde oste!
Bidderne med soltørrede tomater og brie slår hende ihjel!
Bugtens bedste
Fanden tage bløde oste!
Hvorfor skal de være så bløde?
Bugtes Bedste Bidder
Hvad laver du?
Hvad sker der? Hvad er I ude på?
Sagde jeg allergisk over for blød ost?
Jeg mente bløde tacos. Hun har det fint. Farvel.
Stik af! Løb!
-Jeg holder øje med jer rødder. -Vi er ikke rødder, vi er søde.
Hej, vil du have en Bob's Burger-slider?
Du godeste. Kan folk se det?
De meloner.
Det er vist koldt, hva'?
Gazpacho! Det er bare gazpacho.
Den ene er bestemt mindre end den anden.
Dumplings! Det er bare dumplings!
Men det er den. Jeg kigger på dig, Venstre.
Jeg tror, vi har lært meget i dag.
Om os selv, om hinanden.
Ja, at jeg ikke kan tåle bløde tacos.
-Men jeg overlever. -Hvordan gik det?
-Altså… -Jeg spørger af høflighed.
Jeg så det hele.
Bare af nysgerrighed, hvad var planen, når I fik trofæet?
Stikke af med hele familien?
Det kunne have fungeret.
Louise, mor kan ikke løbe. Det ville være et blodbad.
Det er fint. Vi prøver bare en anden plan.
Spillet har ændret sig.
Nu er damen opmærksom. I har gjort det ti gange så svært.
-Ja. -Og ti gange så interessant.
Interessant, som i at du er med?
Nej, jeg siger bare, at det er et mere komplekst job nu,
og det sætter fantasien i gang.
Så du har nok en masse tanker
og ideer, du vil dele?
Hvad? Nej, slet ikke.
Men hør engang.
Åben vidde, næsten ingen dækning.
Der skal handles hurtigt. Og I prikkede til bjørnen.
Den bjørnemor er vågen.
Jeg kender alle de ord.
Tænk ikke på ordene.
-Gudskelov. -Koncepterne er det vigtige.
-Pis. -Der er en slags job,
som jeg læste om i en bog,
der passer til situationen.
Hvis det skal fungere,
har man brug for en rusten krog, en mekaniker og Guds indgriben.
Vil I høre om det, jeg læste om i en bog engang?
Kan vi lytte i halvanden hastighed?
Gene, tys. Vincent, kom med det.
Det hele er bare for at tjene penge.
Det er bare så kynisk.
Og er verden ikke kynisk nok allerede?
Jo. Jeg beklager.
Hej. Vi får brug for et par af dem der.
Hver. Vi elsker bare, hvor meget de ikke ligner kage.
-Eller smager af kage. -Nej, det er vi ikke vrede over.
-Okay. -Hej, far. Stadig gnaven?
Det er han. Meget.
Det er du snart ikke mere, på grund af os.
Det er normalt ikke sådan, det fungerer for mig.
Måske denne gang.
Ingen lader til at bemærke det.
Alle de smarte folk med deres fine mad og vin,
og ingen af dem aner, hvor smagsprøverne kom fra.
En kvinde uden bh.
Et par vilde ting, der kører uden sikkerhedssele
ved siden af deres mad.
Slider, frue?
Det stakkels, uvidende fjols. Så er det nu, Linda.
Det er sådan, magt føles.
Okay, vi skræller fondantlortet af
og moser det.
-Mos det rigtig godt. -Så skal der moses igennem.
Skal vi mose? Jeg maste. Undskyld.
Selvfølgelig er det sådan. Hvad forventede jeg?
Ved du, hvad det værste er?
-Hvad? -Hvor meget jeg havde brug for det.
Hvad er der galt med mig, der får mig til at have brug for det her?
Hvorfor kan maden ikke være nok?
Hvorfor kan jeg ikke bare være nok?
Prøver du at flytte din bås?
Hvad? Nej, der er bare lidt sol her.
-Nå. For der er ingen sol. -Vi ses.
De børn.
Okay, det næste er annoncørens billede med Margot.
En af annoncefolkene har en ret asymmetrisk øjenbrynssituation.
Som om et af dem fik al livmoderens næring.
Lad os gøre, hvad vi kan med det.
Hov! Læg det tilbage!
Giv mig trofæet! Jeg knuser dig!
Hvorfor er du så underlig?
Du er det værste barn nogensinde
i King's Head Livsstils
Bugtens Bedste Bidder Årlige Bayside Bite-Abration!
-Tag det tilbage! -Nej!
Okay, fint, jeg forstår det godt!
Du rager uklar med den forkerte
bladforlæggers juniorassistent, fjols.
Hvem er dine forældre? Er dine forældre vigtige?
De er ikke ikke ikke vigtige.
-Hvad? Hvem er de? -Har du hørt om Weezer?
-Ja. -Jeg er Augustus Weezer, den tredje!
-Sabrina! -Hej, ja?
Jeg er her med annoncørerne til annoncørernes foto,
så det går rigtig godt.
Men der er kun én ting.
Hvor pokker er trofæet?
Jeg har det. Jeg kommer!
Jeg tager mig af dig senere, Augustus.
Okay, vi tales ved.
Og der er vores trofæ. Jeg ved ikke, hvorfor det var væk.
Det gider jeg ikke døje med nu.
Lige nu handler det om reklamer,
og hvor vigtige de er for verden.
Ja. Bliv derovre.
Gid jeg kunne tæve børn.
Eller det kan jeg.
Okay. Tak, folkens.
Og en særlig tak til alle jeres penge. Sabrina.
Nej!
Gid jeg kunne fyre dig.
Men du er min datter.
Det ser ud til, at trofæet faldt i havet.
Ja. Sikken forfærdelig ulykke.
I burde være stolte af jer selv,
men gem det hellere, indtil I er smuttet, ikke?
-Okay. -Du var en god rusten krog.
Du skulle ligne en tyv, der er dårlig til sit job. Det gjorde du.
Hvis du har brug for "dårlig til sit job," kommer du til Gene.
Det var klogt at få assistentdamen til at tro, at hun fangede os,
mens vi gik i stilling til faktisk at gøre det.
Ja. Godt arbejde, mekaniker. Du kom i position.
Tak. Jeg er lille.
Så var der den superseje pige, der brugte sin søsters ører,
så det så ud, som om vi sad bag skulpturen,
-når vi ikke gjorde. -Det fungerede godt.
Hvad hedder mit job på sejt tyvesprog?
-Hattemesteren? -Hattemesteren?
-Ja, hattenes mester? -Fint.
Lokkeduetrofæet lavet af kage
-var ret godt. -Det var praktisk.
Jeg kan godt lide fondant nu.
Og Guds indgriben var virkelig den her Guds indgriben,
for jeg måtte bytte dem ud
og få bordet til at vakle.
Men fint, alle hjalp til.
Jøsses, sikken kupzilla.
Nå, vi burde alle være stolte af os selv.
Især ham, der trådte foran assistentdamen
på det perfekte tidspunkt til at forsinke hende.
Hvem var den fyr?
Ja, det var mig.
Og nu tror de alle, trofæet er væk
på grund af et skørt, vaklende bord
og ikke på grund af tre sære børn
-og en fornem herre. -Tak.
Hvis I vil have mig undskyldt, jeg har spist hele dagen,
og jeg har syv forskellige slags diarré.
Han er ren klasse.
Tak, fordi vi fik karamel, selvom de bladfolk
virkelig karamellede dig i dag, far.
-Velbekommen. -Har du det bedre, mester?
Ja, jeg er okay.
Jeg har ikke brug for et dumt trofæ.
Et dumt stykke metal, der viser, hvad jeg kan.
Så vil du ikke have det her.
Kom med det.
Unger, hvor har I det fra?
Sprang I i havet?
-Ja. -På en måde.
Vi må nok hellere aflevere det.
Når vi har haft det på disken i et stykke tid.
-Måske bare indtil jeg dør? -Nyd det, far. Du har fortjent det.
-Ja, for en gangs skyld! -Tak, unger.
Selvom det, I gjorde for at få det,
nok ikke var sikkert eller lovligt.
-Det er de pæneste gestusser. -Det ved jeg nu ikke.
Jeg har det.
Jeg holder godt fast nu.
Ved du hvad, mor? Du har ret.
De tingester gnaver virkelig i ryggen.
Vær frie, små Belchere.
Ja!
-Mit ansigt. -Undskyld.
Tekster af: Anders Langhoff