HAUTAUSTOIMISTO
LAMPAANNAHKA-ASUSTEET
AVAJAISET
UUDET AVAJAISET
VARMAAN HIIRIÄ!
SUURET UUDELLEENAVAJAISET
SUURET UUDET UUDELLEEN-UUDELLEEN AVAJAISET
VIELÄ UUDEMMAT AVAJAISET
Menemme King's Headin saarelle Koska voitimme palkinnon
Hei, hei.
Menemme King's Headin saarelle Koska voitimme hienon palkinnon
Aivan.
Menemme rikkaiden luokse
Katsomaan, ovatko he meitä parempia
He saattavat ollakin Mutta voitimme silti palkinnon
Jee.
Olette hauskoja lautoilla.
Ihmiset rakastavat tätä energiaa,
vaikka välttelevätkin katsekontaktia.
-Ja tuo tyyppi pudisteli päätään. -En vieläkään voi uskoa sitä.
King's Head Lifestyles -lehti nimeää meidät mantereen parhaaksi murjuksi.
-Eikö "murju" ole huono asia? -On, mutta he tarkoittavat sitä lämmöllä.
Kuten jos sanon: "Isä, senkin haiseva murju, rakastan sinua!"
Tavallaan. Lehti on aika arvostettu
ja tuo hyvää näkyvyyttä ravintolalle.
En tajua. Etkö sanonut, että palkinnot ovat typeriä?
Milloin sanoin niin?
Palkinnot ovat typeriä.
Kuka edes arvioi tämän?
Korkein ruokaoikeusko? Typerää!
Näissä vaikuttaa vain se, kenet tunnet.
Sinä olet siisti kapinallinen ilman ystäviä.
Juuri niin, Gene.
Hassua, en tunne tuollaisia nyt, kun olemme voittaneet.
Pääsemme myös voittojuhliin
hienossa veistospuutarhapaikassa.
Tarjoilemme hampurilaisia ja saamme lisää näkyvyyttä.
Isä paljastaa itsensä veistospuutarhassa.
Gene, senkin riiviö.
Katsokaa iloista Bobia. Hän on niin söpö.
Kuin iloinen, karvainen, kuolaava koiranpentu.
Kiitos. Saamme pokaalin.
-Onko pokaalikin? -Jep.
En tiennyt, miten paljon tarvitsin pokaalia,
mutta ehkä halusin sitä aina.
Se on vähän outo juttu.
Outo, mutta siisti.
Oudosta puheen ollen,
äiti, mitä paidan alla oikein tapahtuu?
Nämä rintaliivit ovat ainoat puhtaat jäljellä,
mutta ne kaivautuvat selkääni.
Olen kokenut saman, sisko. Tissit?
-Tissit! -Aamen.
Yritän kestää vastaanoton.
Niinhän me tissi-ihmiset teemme.
Toivottavasti en koskaan joudu käyttämään niitä kirottuja.
Siltä minusta tuntui, Louise.
Mutta sitten sain ne, eikä se ole niin paha.
Hei. Maistuuko purilainen?
Sori, En tiedä, miksi sanoin sen,
kun annoin purilaisen.
Heippa. Pidä hauskaa.
Nyt voisi olla hyvä hetki kysyä toffeesta.
-Samaa mieltä. -Tehdään, toffee vieköön.
Äiti, isä, muistatteko toffeekaupan,
-jonka ohi ajoimme täällä? -"Kerro toffeelle"?
-Niin. -Ajattelimme, että ehkä,
-kun tämä on ohi, voisimme… -Mennä toffeekauppaan? Toki.
Niinkö? Se oli helppoa.
Niin. Pitäisi pyytää enemmän.
Haluamme hiuslisäkkeet. Paljon. Joka puolelle.
Hei, Bob. Katso, kuka tuli.
Voi luoja, onko tuo Vincent?
Olisiko tuo jalokivivaras-Vincent?
Suojelkaa perhekalleuksianne!
Lapset, hiljaa. Hei, Vincent.
-Bob, Linda, lapset. -Hei.
Näin sinut tänä vuonna parhaiden haukkujen listalla. Ansaittua.
Tiedän. Siis, kiitos vain.
Mikä tuo sinut tänne, Vincent?
Teen huomioita.
Etsin inspiraatiota ravintolaani ja syön paljon.
Enimmäkseen syön.
-Äijä! -Siinäkö kaikki tänään?
Tuota, joo.
Kunhan vain sanon.
Onko täällä siistejä juttuja, jotka eivät päädy tänne,
kun tämä on ohi? Vinkkaus.
En tiedä, mitä tarkoitat.
Eikä kiinteistössä ole mitään paria tonnia arvokkaampaa,
kuten kuka tahansa nettisivun kuvista tietäisi.
Pari tonnia ei ole sen arvoista.
-Oletko kunnossa? -Venyttelen vain.
Tämä on ravintolavenytys. Opit sen.
-Ravintola. -Selvä.
-Saanko? -Tietysti.
Olen kaivannut lihaasi, Bob.
Olen kaivannut lihaasi.
Hienoa, Vincent.
Selvä. Jatkan syömistä alueella.
-Toki. -Kyllä jatkan.
Ihan miten vain.
Katso tuota tyyppiä. Vaeltelee ympäriinsä ja syö hauskoja juttuja.
Se on varmaan mukavaa.
Mutta meidän on lapsina ahkeroitava,
sillä niin lapset tekevät.
Tiedättekö? Menkää vain.
Äitinne ja minä voimme hoitaa pöydän.
-Eikö niin, Lin? -Toki.
Hänelle pitää antaa palkintoja useammin.
Voimme kehitellä jotain. Maailman äänekkäin virtsaaja?
-Jatkan miettimistä. -Se toimii.
Miss Kaken identiteetti. Onko tämä kakkukauppa?
Mikä tuo ruoka on, joka ei ole kakkua?
Kaikki ovat kakkua.
Ei näytä kakulta, mutta se on.
-Se on hauskaa, luulisin. -Kunhan se maistuu kakulta.
Tavallaan se maistuu.
Kuin kuorrutus olisi sitkeää eikä yhtä hyvää kuin kuorrutus.
Johtuu sokerimassasta. Kuin syötävää savea.
Kaikki savi on savea, jota voi syödä, kamu.
Olen saanut tarpeekseni tästä.
Minä teen sen, Bob!
-Minkä? -Riisun rintaliivini!
-Minä… Selvä. -Suojaa minua!
-Miten… -Tiedän, että tämä on hieno paikka,
ja pitäisi turvata nämä tytöt, mutta en voi työskennellä näin.
Se on tehty. Nyt on paljon parempi.
Miltä se näyttää? Onko ilmiselvää?
Paita on aika paksu. Ehkä kaikki järjestyy.
Bob, katso tissejäni.
Bob Belcher?
Onko tämä mantereen paras murju?
On. Paras R ämmässä. Ei olisi pitänyt sanoa noin.
Olen Sabrina. Saatan teidät voittajaympyrään kuvaanne varten.
Selvä. Hienoa.
-Seuratkaa minua. -Tulossa.
Sujuvaa kävelyä. Ei hytkyviä ruumiinosia.
-Mitä? -Ei mitään.
Työskenteletkö lehdelle? Mitä teet?
-Olen Margot'n assistentti. -Margot?
Polo! Anteeksi.
Margot Bushmiller. Hän on lehden kustantaja.
Sabrina! Korjasitko palkintopöydän? Se on huojuva.
Korjaan sen. Sori, että ulkona on maata ja ettei se ole litteä.
-Minun mokani. -Ryhdistäydy, Sabrina!
-Jep. Joka tapauksessa. Tässä. -Vau, siistiä.
Luoja, anteeksi. Se on painava.
Voinko pidellä tätä?
Lin, ole tosi varovainen.
Hyvä on, teen sen.
Monet varmasti pudottavat sen, kuten me teimme.
Ei.
Heillä menee hienosti.
He pudottivat meidät ja olemme ok.
-Paitsi Tina. -Mitä?
-Onko meillä tiukka ote? -Kyllä.
-Ja katsokaa Darrenia.
Rouva, voisitko kääntyä meitä kohti?
Joo.
-Lin, mitä sinä teet? -Tissit.
Se on…
Ihan sama. Ota kuva.
Onneksi olkoon. Teit sen.
-Siinäkö kaikki? -Siinä se.
Selvä, kiitos.
Tarvitsen pokaalin takaisin.
Enkö saa pitää sitä?
Omasi saapuu postissa noin kymmenen viikon päästä,
kun olet maksanut 200 taalan valmistus- ja kaiverrusmaksun.
Kaikki tiedot ovat nettisivulla.
200, minä vain…
Luulin sitä palkinnoksi.
Se on. On suuri kunnia saada tämä palkinto,
mutta ne ovat kalliita.
Aivan. Mutta minä voitin sen?
Voitit tilaisuuden maksaa siitä.
Sabrina, täällä on liikaa ruohoa.
Minun vikani. Tulossa, Margot.
Äiti päästi koirat vihdoin irti hihnasta.
Mitä?
Oletko kunnossa, iso kaveri?
He haluavat, että maksamme 200 pokaalista.
Tietävätkö he, että emme ole hyviä maksamaan asioista?
Raha ei tule meille luonnostaan.
En tee sitä. En aio maksaa palkinnosta.
Suljimme ravintolan tämän takia.
Meidän on maksettava kaikesta antamastamme ruoasta.
En tee sitä.
Haluan vain hoitaa homman loppuun ja mennä kotiin.
Ja niiden kahden välissä
haemme toffeeta toffeeläpiimme?
En tiedä. Katsotaan.
Katsotaan, eli "Hitto joo"?
Riittää jo toffeejutut. Menkää!
Rakastan teitä, menkää.
Isäparka.
Ehkä voimme auttaa häntä keräämään rahat.
Olen aikonut myydä elämänoikeuteni Oprahille.
LAHDEN PARAS
-Tai otamme vain pokaalin. -Mitä?
-Isä voitti sen. Se on hänen. -Mutta varastaminen on väärin.
-Taas sitä mennään. -Entä jos jäämme kiinni?
Pokaali on aivan näkyvillä,
ja rikkaita on kaikkialla,
ja heillä on erikoisvoimia.
Ansaitsematonta itseluottamusta.
Ja pokaali on kuin heidän palkintonsa.
Lehden väki huomaa, jos se ei ole esillä.
Tina, emme jää kiinni,
koska saamme apua ammattilaiselta.
Keneltä?
-Vincentiltä? -Itse hra Tahmasormelta.
Varsinkin tuon maissin jälkeen.
Jestas, onko hän vihainen sille?
Mitä maissi teki hänelle?
Menemme jalokivivarkaan luo.
-Väitetyn jalokivivarkaan. -Odotamme, että hän nielee minipiiraansa.
Väitetyn minipiiraansa.
Sanon: "Hei, varastamme jotain. Haluatko mukaan?"
Sitten hypätään bussilla Varkausvilleen.
Voinko vetää narusta, kun pysähdymme? Pidän siitä.
Entä jos jäämme kiinni ja joudumme rikkaiden vankilaan?
Kuulostaa aika kivalta. Entä jos se ei ole?
Tina, tässä on kyse oikeudesta.
Oikeudesta, isästä ja toffeesta.
Kaiken kaikkiaan saat suloista isä toffee -oikeutta.
Sain kylmiä väreitä. Olen mukana.
Hyvä on. Pidän oikeudesta ja toffeesta, ja isästä. Hän on siisti.
Hän on täysi IJHOT.
Isä, jonka haluaisin ostavan toffeeta.
Vincent! Hei!
Älä lopeta syömistä.
-Kuuntele vain. -Selvä.
Etsimme jotakuta, jolla on sinun asiantuntemustasi.
Mihin asiantuntemukseen viittaat?
Tiedät, mistä puhun.
Puhun erityistaidoistasi.
Taidoista? Tarkoitatko Catania?
-Olen aika hyvä Catanissa. -Kukaan ei ole hyvä Catanissa.
-Siihen liittyy taitoa. -Se on noppapeli.
-Siinä on strategia. -Ei, voit strategoida,
ja noppa osuu kahdeksikkoon koko ajan.
Vehnän ja resurssien rajaaminen.
Mitä vain haluat kertoa itsellesi. Juttu on näin,
omistajana sinua varmaan häiritsee kuulla,
että kaikki joutuvat maksamaan pokaaleistaan.
-Tämä on huijausta. -Mitä he veloittavat?
-Kaksi hanttia. -Hän tarkoittaa kahta hunttia.
Nyt kun mainitsit,
maksoin VIP-lipun, jossa minua johdateltiin uskomaan,
että pääsen viiniterassille ja saan hauskan pinssin.
Hauskan pinssin? Jatka.
Mutta sitten täällä
pitääkin maksaa
40 taalaa päästäkseen viiniterassille.
Ja kaikki hauskat pinssit ovat loppu.
-Ällöttävää. -Kylmää touhua.
Vau.
Taidat suostua röyhkeiden ruokatyyppien höykyttämiseen.
Ajattelemme näin. Vapautamme pokaalin.
Tuonko?
Sen, joka näkyy lähes kaikille juhlissa?
-Niin. -Anteeksi, lapset.
Vaikka olisin tehnyt sellaista, mitä en ole tehnyt,
en tee sitä enää enempää kuin en ennenkään.
Neuvoni on, älkää varastako,
syökää ruokaa ja pysykää koulussa.
-Voimmeko käyttää huumeita? -Ette. Heippa.
Hyvä uutinen on, ettemme varasta mitään,
joten se on helpotus meille.
Emme tarvitse Vincentiä.
-Voimme pölliä pokaalin itse. -Hitto.
Katsokaa, miten hän syö kana-satayta.
Hän taisi syödä tikun.
Uskomatonta, että raahasimme kaiken tämän tänne.
Niin typerää. Inhoan tätä.
Vihaan näitä ihmisiä.
Paitsi teitä. Nauttikaa.
Bobby, älä viitsi. Tämä voi silti kääntyä eduksemme.
Voimme yhä levittää sanaa ravintolasta.
Täältä pesee: "Huijaus." "Vedätys." "Idiootti… päät."
En sano, että kasvosi pelottaa kaikkia,
mutta yhtäkkiä tänne tulee vähemmän ihmisiä,
joten jaan hampurilaisia.
-Toivota onnea. -Sinulle?
Minulle ja esikaupungin tytöille. Nyt ne asuvat lähiössä.
Eivät nukkumalähiössä. Vielä.
Teeskentelemme, että palkinto on iso juttu.
Älä viitsi.
-Mikä tuo on? -Mitä?
-Puhutko minulle? -Puhuin vaimolleni,
-mutta hän kai lähti. -Selvä.
Mutta nämä ihmiset ovat uskomattomia.
Teemme hampurilaisia,
ja mitä tuo on? Sushia?
Se on kakkua.
-Siistiä, kai. -Kiitos.
En tiedä, miksi tekisit niin,
mutta tämä on täyttä sontaa.
-Ovatko nuo hampurilaisia? -Joo.
Teen ruokaa, joka näyttää samalta kuin se on.
Selvä. Toki, se on näkyvillä,
mutta kukaan ei kiinnitä huomiota.
Sama kuin Ken soittaa thereminiään metrossa.
Liikettä.
Hitto. Pystymme tähän.
Tina, me luomme harhautuksen.
Gene, kun avustaja kääntyy katsomaan, sinä otat pokaalin.
-Miksi minun pitää napata se? -Harhautuksen pitää olla hyvä.
Voin tehdä hyvän harhautuksen. Lainaan Severancesta
repliikkejä, mutta väärin.
-Se olisi raivostuttavaa. -Gene, ei.
Minä ja Tina hoidamme harhautuksen.
-Ota sinä se. -Hyvä on.
Voi ei!
Katsokaa tähän suuntaan!
Onko paikalla tapahtuman järjestäjiä?
Siskoni on allerginen pehmeille juustoille!
Aurinkokuivatut tomaatti- ja brie-leivonnaiset tappavat hänet!
POUKAMAN PARAS
Hitto näitä pehmeitä juustoja!
Miksi ne ovat niin pehmeitä?
POUKAMAN PARHAAT PURTAVAT
Mitä sinä teet?
Mitä te nuoret teette?
Sanoinko olevani allerginen juustolle?
Tarkoitin pehmeitä tacoja. Hän on kunnossa. Heippa.
Juokse pois!
-Pidän teitä retkuja silmällä. -Emme ole retkuja. Olemme söpöjä.
Hei. Maistuisiko Bobin Burgerin purilainen?
Luoja. Huomaavatko ne kaikki?
Nuo melonit.
Taitaa olla kylmää.
Gazpacho! Se on vain gazpachoa.
Toinen on toista pienempi.
Mykyjä! Pelkkiä mykyjä!
Mutta yksi on. Katson sinua, vasuri.
Opimme tänään paljon.
Meistä ja toisistamme.
Olen allerginen pehmeille tacoille.
-Mutta olen selviytyjä. -Miten meni?
-Siis… -Kysyn kohteliaisuuttani.
Näin koko jutun.
Olen utelias. Mikä oli suunnitelmanne, kun otitte pokaalin?
Napata koko perhe ja karata?
Ehkä. Olisi voinut toimia.
Louise, äiti ei ole juoksemiskunnossa. Se olisi verilöyly.
Ei se mitään. Kokeillaan eri suunnitelmaa.
Peli on muuttunut.
Nyt se nainen tietää. Teitte tästä kymmenen kertaa vaikeampaa.
-Aivan. -Ja kymmenen kertaa kiinnostavampaa.
Mielenkiintoista, oletko mukana?
En, sanon vain, että työ on nyt monimutkaisempaa,
ja se herättää mielikuvitusta.
Se saa sinut varmaan ajattelemaan
ja ideoimaan, kerrotko?
Mitä? Ei lainkaan.
Mutta näin minä sen näen.
Laaja kenttä lähes suojatta.
Vähän aikaa nappaamisen jälkeen. Ärsytitte hänet.
Hän on valppaana.
Tiedän nuo sanat.
Älä huoli sanoista.
-Luojan kiitos. -Konseptit ovat tärkeitä.
-Hitto. -On eräs työ,
josta luin kirjasta,
ja joka sopii tähän tilanteeseen.
Jotta se toimisi,
tarvitaan ruosteinen koukku, mekaanikko ja Jumalan teko.
Haluatteko kuulla, mistä luin kerran?
Voimmeko kuunnella 1,5-nopeudella?
Gene, hiljaa. Vincent, kerro.
Se on vain isoa rahastusta.
Se on kyynistä.
Eikö maailma ole jo tarpeeksi kyyninen?
Kyllä. Olen pahoillani hänestä.
Hei. Tarvitsemme näitä muutaman
jokaista. Pidämme siitä, etteivät ne näytä kakulta.
-Tai maistu kakulta. -Emme ole vihaisia siitä.
-Selvä. -Hei, isä. Oletko yhä äreä?
Hän on. Hyvin äreä.
Pian et ole. Meidän takiamme.
Se ei yleensä toimi niin.
Nyt saattaa toimia.
Kukaan ei näytä huomaavan.
Kaikki nämä hienostelijat hienoine ruokineen ja viineineen,
eikä kukaan tiedä, mistä näytteet tulivat.
Naiselta, jolla ei ole rintsikoita.
Pari villiä olentoa ilman turvavyötä
lähellä ruokaa.
Purilainen, rouva?
Avuton tolloparka. Tätä se on, Linda.
Tältä valta tuntuu.
Kuorimme tämän sokeriliemen pois
ja muusaamme sen.
-Muusatkaa tosi hyvin. -Lisää työntöä muusiin.
Pitäisikö meidän muusata? Minä mäskäsin. Oma moka.
Tietenkin se menee näin. Mitä odotin?
Tiedätkö, mikä on pahinta?
-Mikä? -Kuinka paljon tarvitsin tätä.
Mikä minua vaivaa, kun tarvitsen tätä niin paljon?
Miksei ruoka riitä?
Miksen minä riitä?
Yritätkö siirtää kojuasi?
Mitä? Ei, me vain… Aurinko paistaa.
-Koska aurinkoa ei ole. -Nähdään myöhemmin.
Lapset.
Seuraavaksi mainostajan kuva Margot'n kanssa.
Yhdellä mainostyypeistä on epäsymmetrinen kulmakarvatilanne.
Toinen niistä vei kaikki ravinteet kohdussa.
Tehdään voitavamme.
Hei! Pane se takaisin!
Anna se pokaali! Tuhoan sinut!
Miksi olet niin outo?
Olet historian pahin lapsi
lehden historian
vuosittaisessa poukaman parhaassa purtavassa!
-Peru puheesi! -En!
Hyvä on, tajuan!
Ryppyilit väärän
lehtikustantajan nuoren avustajan kanssa.
Ketkä vanhempasi ovat? Ovatko vanhempasi tärkeitä?
Eivät ole.
-Mitä? Ketkä he ovat? -Oletko kuullut Weezeristä?
-Olen. -Olen Augustus Weezer, kolmas!
-Sabrina! -Hei, niin?
Tulin mainostajien kanssa kuvaa varten,
joten se sujuu hyvin.
On vain yksi asia.
Missä se hiton pokaali on?
Sain sen. Olen tulossa!
Hoidan sinut myöhemmin, Augustus.
Palataan asiaan.
Siinä on pokaalimme. En tiedä, miksi se oli poissa.
En käsittele sitä asiaa nyt.
Juuri nyt on kyse mainoksista
ja niiden tärkeydestä maailmalle.
Aivan. Pysykää siellä.
Voisinpa hakata lapsia.
Siis, minä voisin.
Selvä. Kiitos kaikille.
Ja erityiskiitokset rahoillenne. Sabrina.
Ei!
Kunpa voisin antaa sinulle potkut.
Mutta sinä olet tyttäreni.
Pokaali näyttää pudonneen mereen.
Niin. Kamala onnettomuus.
Olkaa ylpeitä itsestänne,
mutta pitäkää se piilossa, kunnes olette poistuneet.
-Aivan. -Olit hyvä ruosteinen koukku.
Sinun piti näyttää varkaalta, joka on huono, ja olitkin.
Jos tarvitset "huonon työssään", Gene hoitaa homman.
Fiksua saada assistentti uskomaan, että hän sai meidät kiinni,
kun olimme asemissa, jotta voisimme tehdä sen.
Niin. Hyvää työtä, mekaanikko. Pääsit asemiisi.
Kiitos. Olen pieni.
Sitten oli se siisti tyttö, joka käytti siskonsa korvia
näyttääkseen, että olimme takana,
-kun emme olleet. -Se toimi hyvin.
Miksi työtäni sanotaan siistillä varaskielellä?
-Hattumestariksi? -Hattumestari?
-Niin, mestari hattujen? -Nohevaa.
Kakusta tehty harhautuspokaali
-oli hyvä. -Se oli kätevää.
Pidän nyt sokerimassasta.
Ja Jumalan teko oli todella tämän Jumalan teko,
koska minun piti tehdä vaihto
ja heiluttaa pöytää hieman.
Mutta kaikki auttoivat.
Jestas, mikä Varaszilla.
Meidän pitäisi olla ylpeitä.
Varsinkin kundin, joka astui assistentin eteen
täydellisellä hetkellä hidastaakseen häntä.
Kuka se tyyppi oli?
Aivan, se olin minä.
Nyt he luulevat, että pokaali katosi
huojuvan pöydän takia,
eikä kolmen oudon lapsen
-ja tyylikkään herrasmiehen takia. -Kiitos.
Suokaa anteeksi, olen syönyt koko päivän
ja minulla on seitsemän eri ripulia.
Siinä menee laatuäijä.
Kiitos, että saimme toffeeta, vaikka lehti-ihmiset
huijasivat sinua tänään, isä.
-Ole hyvä. -Pärjäätkö paremmin, tiikeri?
Joo, olen kunnossa.
En tarvitse tyhmää pokaalia.
En tarvitse metallipalaa kertomaan, missä olen hyvä.
Sitten et tarvitse tätä.
Voi luoja. Anna tänne.
Lapset, mistä saitte sen?
Menittekö mereen?
-Joo. -Tavallaan.
Meidän pitäisi varmaan antaa se takaisin.
Laitamme sen ensin tiskin taakse hetkeksi.
-Ehkä vain kuolemaani asti? -Nauti siitä, isä. Ansaitsit sen.
-Kerrankin! -Kiitos, lapset.
Vaikka tämän hankkiminen
ei ollut turvallista tai laillista.
-Kuten kaikki kivoimmat eleet. -En tiedä, onko se totta.
Sain sen.
Pitelen sitä tosi hyvin.
Olet oikeassa, äiti.
Tämä todellakin kaivelee selkää.
Olkaa vapaita, pikku-Belcherit.
Jee!
-Kasvoni. -Anteeksi.
Käännös: Marko Virta