E casa ta FUNERARĂ și crematoriul
REPARAȚII ȘEVALETE
MAREA DESCHIDERE
MAREA REDESCHIDERE
MAREA RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-RE-REDESCHIDERE
Mergem pe Insula King's Head Pentru că am câștigat un premiu luxos
Hei, hei!
Mergem pe Insula King's Head Pentru că am câștigat un premiu luxos
Așa e!
Mergem unde sunt bogătașii
Să vedem dacă sunt mai buni decât noi
Și ar putea fi, Dar tot am câștigat un premiu
Da!
Aveți haz pe feriboturi!
Da, oamenii adoră energia asta,
chiar dacă evită contactul vizual.
- Și tipul ăla dă din cap. Salut! - Încă nu-mi vine să cred.
Revista King's Head Lifestyles ne numește „Cea mai bună speluncă”.
- „Speluncă” nu e un lucru rău? - Ba da, dar o spun cu afecțiune.
Ca și cum aș spune eu: „Tată, speluncă bătrână și împuțită, te iubesc!”
Oarecum. E o revistă prestigioasă
și oferă expunere mare restaurantului.
Nu înțeleg. Nu spuneai că premiile astea sunt stupide?
Când am spus asta?
Premiile astea-s stupide!
Cine jurizează asta?
Curtea Supremă a Alimentației? O prostie!
Prostiile astea depind de relațiile pe care le ai.
Da, și tu ești un rebel mișto fără prieteni.
Exact, Gene!
E ciudat, acum, că am câștigat, nu mai am părerile astea.
În plus, înseamnă că putem merge la recepția câștigătorilor,
într-o grădină de evenimente elegantă, cu sculpturi,
vom servi mini-burgerii noștri și vom avea și mai multă expunere.
Tata o să se expună prin toată grădina aia cu sculpturi.
Gene, ștrengarule!
Ia uitați-vă la Jolly Bob! E așa de drăguț!
Da, ca un cățeluș vesel, pufos și bălos.
Mulțumesc. Și o să primim un trofeu.
- Există și un trofeu? - Da.
Nu știam cât de mult aveam nevoie de un trofeu,
dar poate e tot ce mi-am dorit în viață.
E un fel de sferă ciudată.
Ciudată, dar mișto.
Apropo de sfere ciudate,
mamă, ce se întâmplă sub cămașa ta?
Sutienul ăsta! E singurul curat rămas,
dar mă înțeapă la spate.
Știu cum e, soro. Sânii, nu?
- Sânii! - Amin!
O să rezist la recepție.
Asta facem noi, nu? Noi, oamenii cu sâni.
Sper să nu fiu niciodată blestemată să am chestiile alea.
Așa gândeam și eu, Louise.
Dar apoi le-am avut și nu e așa de rău.
Salut, vrei un mini-burger? Cling!
Scuze, nu știu de ce am zis
„Cling”, când ți l-am dat.
Pa! Distracție plăcută!
Cred că acum e momentul să întrebăm de fudge.
- De acord. - Să „fudgem” asta!
Mamă, tată, mai știți magazinul de fudge
- …pe lângă care am trecut? - „Spune-i lui Fudge”?
- Da. - Ne gândeam că, poate,
- …după ce se termină asta, am putea… - Să mergem acolo? Da.
Serios? Ce simplu a fost!
Ar trebui să cerem mai multe.
Vrem extensii de păr! Multe, peste tot!
Hei, Bob, uite cine e acolo!
O, Doamne, ăla e Vincent?
Vincent, posibilul-hoț-de-bijuterii?
Protejați-vă bijuteriile familiei!
Copii, liniște! Hei, Vincent!
- Bob, Linda, copii… - Bună!
Am văzut că sunteți pe lista din Cele mai bune îmbucături. Pe merit!
Știu. Adică, mulțumim.
Ce te aduce pe aici, Vincent?
Studiez fenomenul.
Caut inspirație pentru restaurantul meu și mănânc mult.
Mai mult mănânc.
- Ești de-al meu! - Doar asta ai în plan azi?
Da.
Ziceam și eu…
Sunt cumva chestii mișto pe aici, care nu vor mai fi aici,
până la final? Știi ce zic?
Nu înțeleg ce vrei să spui.
În plus, nimic de aici nu valorează mai mult de câteva mii,
după cum a putut afla oricine s-a uitat pe site.
Da, câteva mii nu merită.
- Ești bine? - Da, făceam o întindere.
E o întindere de restaurant. O s-o înveți tu.
- Restaurant! - Bine.
- Se poate? - Bineînțeles.
Mi-a fost dor de carnea ta, Bob.
Mi-a fost dor de carnea ta.
Ești amabil, Vincent.
În regulă! O să mănânc în timp ce mă plimb pe gazon.
- Sigur așa vei face! - Adică, fac asta deja.
Cum spui tu!
Uitați-vă la el, se plimbă de colo-colo, mănâncă chestii bune!
Trebuie să fie frumos!
Dar noi muncim, pentru că suntem copii,
și asta fac copiii.
Știți ce? Puteți merge, copii!
Eu și mama ne putem ocupa de masă.
- Nu-i așa, Lin? - Da, sigur.
Uau, trebuie să-i dăm mai des premii tipului ăstuia.
Putem să ne gândim la câteva. Cel mai zgomotos urinator din lume?
- Mă mai gândesc. - Nu, e bun.
Tort-Eroare de Identitate. Ăsta e un magazin de torturi?
Și ce e cu mâncarea care nu e tort?
Toate sunt torturi.
Nu arată ca tortul, dar sunt torturi.
- E amuzant. Cred. - Dacă are gust de tort…
Are, într-un fel…
E ca și cum glazura ar fi tare și nu la fel de bună ca glazura.
E fondantul. E ca un lut pe care-l poți mânca.
Tot lutul e lut pe care-l poți mânca, amice!
M-am săturat de chestia asta! Gata!
O fac. O s-o fac, Bob!
- Ce o să faci? - Îmi scot sutienul!
- Eu… Bine. - Haide, acoperă-mă!
- Stai, cum să… - Știu că e un loc elegant,
și ar trebui să-mi țin în frâu „fetele”, dar nu pot lucra așa.
Și e gata. Mult mai bine!
Cum arată? E evident?
Cămașa e destul de groasă. Poate va fi bine, nu?
Hai, Bob, uită-te la sânii mei!
Bob Belcher?
Aici e „Cea mai bună speluncă”?
Da, e cea mai B dintre S-uri. Probabil nu trebuia să spun asta.
Eu sunt Sabrina, vă conduc la cercul câștigătorilor, pentru poză.
Bine, super!
- Urmați-mă, vă rog! - Vin!
Mergi lin, nimic nu se bălăngănește.
- Poftim? - Nimic.
Lucrezi pentru revistă? Cu ce te ocupi?
- Sunt asistenta lui Margot. - Margot?
Polo! Scuze.
Margot Bushmiller. E editorul revistei.
Sabrina, ai reparat masa trofeelor? Se clatină!
O s-o repar! Scuze pentru terenul de afară și că nu e plat.
- Eu sunt de vină! - Revino-ți, Sabrina!
- Da! În fine, poftim! - Uau, ce tare!
O, Doamne! Îmi pare rău, e greu.
Pot să-l țin și eu?
Bine, Lin, dar ai mare grijă!
Bine, o să am.
Sunt sigur că mulți îl scapă, cum am făcut noi.
Nu… nu.
Se descurcă grozav.
Și pe noi ne-au scăpat și suntem bine.
- Mai puțin Tina. - Ce?
- Bun, îl ținem bine? - Da.
- Uitați-vă la Darren!
Doamnă, puteți să vă întoarceți spre noi?
Da.
- Lin, ce faci? - Sânii.
Bine, e… Adică…
Mă rog… Fă-o!
Bine, felicitări, ați reușit!
- Asta e tot? - Asta e tot.
Bine, mulțumim.
Îmi trebuie trofeul înapoi.
Nu pot să-l păstrez?
Al tău va ajunge prin poștă în opt-zece săptămâni,
după ce plătești taxa de fabricare și gravare de 200$.
Toate informațiile sunt pe site.
Cei 200$, eu…
Credeam că e un premiu.
Este. E o onoare incredibilă pentru voi să primiți acest premiu,
dar premiile sunt scumpe.
Corect. Dar l-am câștigat?
Da, ai câștigat șansa să-l plătești.
Sabrina, e prea multă iarbă aici!
E vina mea! Vin, Margot!
Se pare că mama a lăsat, în sfârșit, câinii fără lesă.
Ce? Taci!
Te simți bine, uriașule?
Vor să plătim 200$ pentru trofeu.
Știu că familia noastră nu prea plătește lucruri?
Da, banii nu sunt ceva obișnuit la noi.
Nu o să o fac. N-o să plătesc un premiu.
Am închis restaurantul să venim aici.
Trebuie să plătim toată mâncarea asta, pe care o dăm.
Nu o fac.
Vreau doar să terminăm treaba și să plecăm acasă.
Și între cele două lucruri,
luăm fudge pentru găurile noastre de fudge?
Nu știu, o să vedem.
O să vedem, adică „Da, sigur”?
Copii, destul despre fudge acum! Valea!
Vă iubesc, dar bâști!
Bietul tata!
L-am putea ajuta să strângă banii, cumva?
Voiam să vând drepturile asupra vieții mele lui Oprah.
CEL MAI BUN DIN GOLF
- Sau luăm trofeul și gata. - Ce?
- Păi tata l-a câștigat. E al lui. - Dar nu e bine să furi.
- Iar începem… - Și dacă suntem prinși?
Uitați-vă, trofeul e la vedere
și sunt bogătași peste tot
și sigur au puteri speciale.
Ca stima de sine necâștigată.
În plus, trofeul e pentru expoziție.
Cei de la revistă vor observa dacă nu e expus.
Tina, nu vom fi prinși,
pentru că ne va ajuta un profesionist.
Cine?
- Vincent? - Dl Degete Lipicioase în persoană.
Mai ales după porumbul ăla.
Doamne, e supărat pe el?
Ce i-a făcut porumbul ăla?
Deci mergem la hoțul de bijuterii.
- Presupusul hoț de bijuterii. - Așteptăm să-și înghită mini quiche-ul.
Presupusul mini quiche.
Îi spunem: „Hei, furăm ceva. Vrei să te bagi?”
Apoi urcăm cu toții în autobuzul spre Jefuiești.
Pot apăsa butonul la stația noastră? Îmi place asta.
Și dacă ne prind și ajungem la închisoarea bogătașilor?
De fapt, sună destul de bine. Dar dacă nu este?
Tina, e vorba despre dreptate.
Dreptate, tata și fudge.
Dacă le pui laolaltă, obții Dulcea Dreptate de Fudge a lui Tata.
Mă trec fiorii. Mă bag!
Bine, îmi place dreptatea și fudge-ul. Și tata. E de treabă.
E un DILF autentic.
Un Domn Interesat de Luarea de Fudge.
Vincent! Bună!
Te rog, continuă să mănânci!
- Ascultă. - Bine.
Căutăm pe cineva cu… experiența ta.
La ce experiență te referi?
Știi la ce mă refer.
Mă refer la abilitățile tale speciale.
Abilități? Te referi la Catan?
- Sunt destul de bun la Catan. - Bine, nimeni nu e bun la Catan.
- Nu, e o abilitate. - Nu, ține de noroc.
- Nu, e strategie. - Nu, poți face o strategie
și apoi zarul cade mereu pe opt sau ceva de genul.
Delimitarea grâului, resurse.
Tu spune-ți ce vrei acolo. Uite care e treaba,
ca proprietar de restaurant, probabil vei fi deranjat
să afli că îi pun pe toți să-și plătească trofeele.
- Asta e o escrocherie. - Cât cer?
- Doi sutari. - Vrea să spună două Subaru.
Acum, că ai adus vorba,
eu am plătit biletul VIP, despre care am crezut
că include accesul la terasa cu vinuri și o insignă amuzantă.
Insignă amuzantă? Continuă.
Dar apoi am ajuns aici
și mi-au zis să plătesc
încă 40$ pentru acces la terasa cu vinuri.
Și în plus, nu mai au insigne amuzante.
- Dezgustător! - Câtă răutate!
Da, uau!
Deci ești de acord să-i punem la punct pe gurmanzii ăștia mojici.
Uite la ce ne-am gândit. Șterpelim acel trofeu.
Cel de acolo?
Cel vizibil pentru toată lumea de la petrecere?
- Da. - Scuze, copii.
Chiar dacă aș fi făcut așa ceva, ceea ce nu am făcut,
acum nu o fac, mai mult decât n-am făcut-o atunci.
Deci, sfatul meu: nu furați,
mâncați mâncarea și mergeți la școală.
- Putem să ne drogăm? - Nu. Pa!
Vestea bună e că acum n-o să furăm nimic,
deci e o ușurare pentru toți.
Știți ce? N-avem nevoie de Vincent.
- Putem fura trofeul singuri. - Rahat!
Uite-l cum devorează frigăruia aia de pui!
Cred că tocmai a mâncat bățul.
Nu pot să cred că am cărat toate astea până aici.
Ce prostie! Urăsc asta!
Îi urăsc pe toți ăștia!
Mai puțin pe dumneavoastră, domnule. Poftă bună!
Bobby, zău așa! Încă mai putem ieși cu bine din asta.
Încă putem face reclamă restaurantului.
Uite cum poate suna reclama: „Escrocherie”, „Jecmănire” „ Idioți”.
Bine, nu spun că fața ta îi pune pe toți pe fugă,
dar dintr-odată vin tot mai puțini oameni aici,
mă duc să împart mini-burgeri.
- Urează-ne noroc! - Nouă?
Mie și fetelor din înalta societate. Acum, mai degrabă medie.
Sigur nu de la periferie. Nu încă.
Ne prefacem cu toții că premiul ăsta e o chestie importantă.
Mai scutește-mă!
- Ce-ai zis? - Ce?
- Vorbești cu mine? - Vorbeam cu soția mea,
- …dar cred că a plecat. - Bine.
Dar, da, oamenii ăștia de aici sunt incredibili, nu?
Adică, suntem aici, facem burgeri
și… alea ce sunt? Sushi?
De fapt, e tort.
- E super, cred. - Mulțumesc.
Adică, nu prea știu de ce ai face asta,
dar oricum, toată treaba asta e o porcărie.
- Ăia sunt burgeri? - Da.
Eu fac mâncare care arată ca mâncarea care e.
Bun. Sigur, e la vedere,
dar nimeni nu e atent.
Ca atunci când Ken cântă la theremin în metrou.
Bine, să mergem!
Fir-ar să fie! Ne descurcăm.
Tina, noi două vom crea o diversiune.
Gene, când asistenta se întoarce să se uite, tu iei trofeul.
- De ce trebuie să fiu eu hoțul? - Diversiunea trebuie să fie bună.
Pot face o diversiune bună. Voi cita replici din Severance,
dar le voi spune un pic greșit.
- Va fi exasperant! - Gene, nu.
Eu și Tina facem diversiunea.
- Tu furi. - Bine.
O, nu!
Uitați-vă în direcția asta!
E vreunul dintre organizatori pe-aici?
Sora mea e alergică la brânzeturi moi!
Roșiile astea uscate la soare și bilele de brie o s-o omoare!
Cel mai bun din golf
La naiba cu brânzeturile moi!
De ce trebuie să fie așa de moi?
Cel mai bune îmbucături
Ce faci?
Ce se întâmplă? Ce puneți la cale, copii?
Am zis că e alergică la brânză moale?
Mă refeream la taco moale. Acum e bine. Pa!
Fugi de aici! Fugi, fugi, fugi!
- Sunt cu ochii pe voi, golanilor! - Nu suntem golani, suntem drăguți.
Bună! Salut! Vreți un mini-burger de la Bob's Burger?
Doamne, oare își dau seama?
Acei pepenași…
Cred că e rece, nu?
Gazpacho! E doar gazpacho.
Unul e cu siguranță mai mic decât celălalt.
Colțunași! Sunt doar colțunași!
Dar unul e, să știi. Mă uit la tine, Stângule.
Cred că am învățat multe azi.
Despre noi înșine, unul despre celălalt.
Am aflat că-s alergică la taco moi.
- Dar am supraviețuit. - Cum a fost?
- Păi… - Întrebam din politețe.
Am văzut totul.
Din curiozitate, care era planul după ce luați trofeul?
Să luați familia și să fugiți?
Poate. Putea funcționa.
Louise, mama nu poate fugi. Ar fi o baie de sânge.
E în regulă. Vom încerca un alt plan.
Jocul s-a schimbat.
Acum sunteți urmăriți de doamna. E de zece ori mai greu.
- Corect. - Și de zece ori mai interesant.
Interesant, adică te bagi?
Nu, spun doar că acum e o treabă mai complexă
și stimulează imaginația.
Deci probabil asta te face să ai o mulțime de gânduri
și idei pe care ni le spui?
Ce? Nu, deloc.
Dar uite cum văd eu.
Câmp deschis, fără adăpost.
Timpul e scurt după ce acționezi și stârnești ursul.
Mama-ursoaică e trează.
Știu toate cuvintele astea…
Nu te gândi la cuvinte!
- Slavă Domnului! - Conceptele contează.
- Rahat! - Știi, e un tip de slujbă
despre care am citit într-o carte
și se potrivește cu situația asta.
Ca să funcționeze,
ai nevoie de un cârlig ruginit, un mecanic și un act dumnezeiesc.
Vreți să aflați ce am citit odată într-o carte?
Putem asculta pe repede înainte?
Gene, taci! Vincent, spune-ne!
E doar o mare goană după bani.
E atât de cinic, știi?
Nu e lumea destul de cinică deja?
Ba da. Scuze pentru el.
Bună, ne trebuie câteva din astea.
Din toate. Ne place cât de mult nu seamănă cu tortul.
- Sau nu au gust de tort. - Nu suntem supărați pe tine.
- Bine. - Bună, tată! Încă ești morocănos?
Este. Foarte.
Ei bine, nu vei mai fi, în curând, datorită nouă.
De obicei, nu așa funcționează pentru mine.
De data asta, e posibil.
Nimeni nu pare să observe.
Toți acești fandosiți, cu mâncarea lor sofisticată și cu vinul lor,
și niciunul nu știe de unde provin mostrele lor.
O femeie fără sutien.
Niște răzvrătiți care conduc fără centură de siguranță,
chiar lângă mâncarea lor.
Un mini-burger, doamnă?
Biata fraieră fără habar… Asta e, Linda!
Așa se simte puterea.
Decojim rahatul asta de fondant
și îl facem pastă.
- Facem pastă, ca lumea. - Ca lumea pentru toată lumea.
Trebuia să îl facem pastă? Eu îl făceam praf. Scuze.
Normal că așa e. La ce mă așteptam?
Știi care e partea cea mai rea?
- Care? - Că aveam atâta nevoie de asta!
Ce e în neregulă cu mine de am atâta nevoie de asta?
De ce mâncarea nu e de ajuns?
De ce nu pot fi eu de ajuns?
Încerci să-ți muți standul?
Ce? Nu, doar că… Aici e puțin soare.
- Pentru că nu e soare. - Ne vedem mai târziu!
Copiii ăștia!
Bun. Urmează poza agentului de publicitate, cu Margot.
Atenție, unul din ei are o problemă cu sprâncenele, sunt asimetrice!
Una a luat toți nutrienții din uter.
Să facem tot ce putem cu asta!
Hei! Pune-l înapoi!
Dă-mi trofeul! Te distrug!
De ce te porți așa de ciudat?
Ești cel mai rău copil din istoria
din istoria concursului
Cele mai bune îmbucături!
- Retrage-ți cuvintele! - Nu!
Bine, am înțeles!
Tocmai te-ai pus cu acel asistent
junior al editorului care nu trebuie, fraiere.
Cine sunt părinții tăi? Stai, părinții tăi sunt importanți?
Nu sunt importanți.
- Ce? Cine sunt? - Ai auzit de Weezer?
- Da. - Sunt Augustus Weezer al treilea!
- Sabrina! - Bună! Da?
Sunt aici cu agenții de publicitate pentru poza agenților,
deci totul merge grozav.
Dar mai e un singur lucru.
Unde naiba e trofeul?
E la mine. Vin imediat!
Mă ocup de tine mai târziu, Augustus.
Bine, revenim la subiect!
Și iată trofeul nostru! Nu știu de ce dispăruse.
Nu mă voi ocupa de asta acum.
Acum e vorba de reclame
și de cât de importante sunt pentru lume.
Foarte bine. Stați acolo!
Aș vrea să pot bate copii.
Adică, aș putea.
Bine, mulțumesc, oameni buni.
Și mulțumiri speciale pentru toți banii voștri. Sabrina…
Nu!
Doamne, aș vrea să te pot concedia.
Dar ești fiica mea.
Ei bine, se pare că trofeul a căzut în mare.
Da, ce accident îngrozitor!
Ar trebui să fiți foarte mândri de voi,
dar țineți-l bine ascuns până plecați, în regulă?
- Da. - Ai fost un cârlig ruginit grozav.
Trebuia să pari un hoț nepriceput și ai reușit.
Dacă ai nevoie de nepricepuți, vii la Gene.
A fost o mișcare isteață s-o facem să creadă că ne-a prins furând,
în timp ce noi ne pregăteam să furăm cu adevărat.
Da, bună treabă, mecanic! Ai intrat dedesubt.
Mulțumesc. Sunt mică.
Apoi fata aia super, care a folosit urechile surorii ei,
ca să pară că eram în spatele sculpturii,
- …când nu eram. - A funcționat bine.
Cum se numește treaba mea în jargonul de hoți?
Maestrul pălăriilor?
- Da, maestru al pălăriilor. - Zuper.
Falsul trofeul făcut din tort,
- …a ieșit bine! - A fost util.
Acum sunt fan fondant.
Și actul dumnezeiesc a fost un act al acestui Dumnezeu,
pentru că a trebuit să fac înlocuirea
și să clatin masa exact așa.
Dar, da, sigur, toată lumea a ajutat.
Doamne, ce Hoț-zilla!
Oricum, cu toții ar trebui să fim mândri de noi înșine.
Mai ales tipul care a pășit în fața asistentei,
la momentul perfect ca s-o încetinească.
Cine a fost tipul ăla?
A, da, eu am fost.
Acum toți cred că trofeul a dispărut
din cauza mesei instabile și șubrede,
și nu din cauza a trei copii ciudați
- …și a unui domn elegant. - Mulțumesc.
Acum, dacă mă scuzați, am mâncat toată ziua
și am șapte tipuri diferite de diaree.
Și s-a dus și eleganța.
Mulțumim că ne-ai luat fudge, chiar dacă oamenii de la revistă
te-au făcut cu ou și cu fudge azi.
- Cu plăcere. - Te simți mai bine, tigrule?
Da, sunt bine.
Nu am nevoie de un trofeu prostesc.
N-am nevoie de o bucată de metal, ca știu la ce sunt bun.
Atunci n-ai nevoie de asta.
O, Doamne! Dă-mi-l repede!
Copii, de unde aveți asta?
Ați intrat în ocean?
- Da. - Într-un fel.
Ar trebui să-l dăm înapoi, probabil.
După ce-l punem o vreme în spatele tejghelei.
- Poate doar până mor? - Bucură-te de el, tată! Îl meriți.
- Da, măcar o dată! - Copii, vă mulțumesc.
Chiar dacă ce ați făcut ca să-l luați
probabil nu a fost sigur sau legal.
- Ca toate gesturile frumoase. - Nu știu dacă e adevărat.
L-am prins!
Acum o să-l țin foarte bine.
Știi ce, mamă? Ai dreptate.
Chestia asta chiar te înțeapă la spate.
Fiți liberi, mici Belcheri!
Da!
- Fața mea! - Scuze!
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean