Din BEGRAVNING
FEM STAFFELIDELAR
STOR INVIGNING
STOR ÅTERINVIGNING
INSEKTSPISTOLER!
STOR ÅTERÅTERINVIGNING
STOR ÅTERÅTERÅTERINVIGNING
STOR ÅTERINVIGNING
Åker till King's Head Island för att vi vann ett fint pris
Heja, heja.
Åker till King's Head Island för att vi vann ett fint pris
Så är det.
Åker dit de rika finns
Se om de verkligen är bättre än oss
Det kanske de är Men vi vann ändå ett pris
Ja.
Ni är roliga på färjor.
Ja, folk älskar den här energin,
även om de undviker ögonkontakt.
-En kille skakar på huvudet. -Jag kan inte fatta det.
Att vi är utnämnda till "Bästa syltan på fastlandet".
-Är inte "sylta" dåligt? -Men de menar det kärleksfullt.
Som till exempel: "Pappa, din stora stinkande sylta, älskar dig!"
Typ. Det är ganska prestigefyllt,
och vi får stor exponering.
Men sa inte du att utmärkelser var dumma?
När sa jag det?
Utmärkelser är dumma.
Vem dömer ens detta?
Högsta matdomstolen? Dumt!
Det här handlar bara om vem man känner.
Och du är en cool rebell utan vänner.
Precis, Gene.
Lustigt, jag känner inte så alls nu när vi har vunnit.
Dessutom kan vi gå på vinnarmottagningen
i en lyxig lokal med fin trädgård
där vi serverar våra sliders och får ännu mer exponering.
Pappa ska exponera sig i den fina trädgården.
Gene, din rackare.
Kolla in Jolly Bob. Han är så söt.
Ja, som en glad, hårig, dreglande valp.
Tack. Och vi ska få en trofé.
-Finns det en trofé? -Japp.
Jag visste inte hur mycket jag behövde en,
men det kanske är allt jag vill ha.
Den är som en konstig klot-grej.
Konstig, men cool.
På tal om konstiga klot,
vad händer under din blus där?
Bh:n. Den var den enda rena kvar,
men skaver i ryggen.
Förstår. Tuttar, liksom.
-Tuttar! -Amen.
Jag härdar ut till mottagningen.
Det är så vi gör, vi tuttmänniskor.
Må jag aldrig nånsin bli fördömd med sånt.
Kände så med, Louise.
Sen fick jag dem och det är okej.
Hej. Vill du ha en? Schwing!
varför jag sa "schwing"
när jag gav dig den.
Hej då. Ha det så kul.
Det är dags att fråga om kolan.
-Håller med. -Nu kör vi.
Mamma, pappa, minns ni kolabutiken
-vi åkte förbi? -"Säg det till kolan"?
-Ja. -Vi tänkte att kanske
-när det här är över… -Gå till kolabutiken? Ja.
Jaha. Det var lätt.
Vi borde be om mer saker.
Vi vill ha hårförlängningar. Massor.
Bob, kolla vem som är här.
Herregud, är det Vincent?
Kan-vara-juveltjuv-Vincent?
Skydda era familjejuveler.
Var tysta. Hej, Vincent.
-Bob, Linda, ungar. -Hej.
Jag såg att ni kom med på listan i år. Välförtjänt.
Jag vet. Jag menar, tack.
Vad gör du här, Vincent?
Känner in stämningen.
Letar efter inspiration och äter mycket.
Äter mest mycket.
-Min man. -Är det allt som står på dagordningen?
Ja.
Säger det bara.
Några coola saker här som inte är kvar här
när det här är över? Blink.
Vad menar du?
Dessutom finns inget här som är värt mer än ett par tusen
som de som har sett deras hemsida vet.
Ett par tusen är inte värt det.
-Mår du bra? -Ja, jag stretchar bara.
Restaurangstretching. Du lär dig.
-Restaurang. -Okej.
-Får jag? -Självklart.
Jag har saknat ditt kött, Bob.
Jag har saknat ditt kött.
Det är fint, Vincent.
Jag ska äta mig runt gräsmattan.
-Visst, du. -Jag menar, jag ska det.
Som du vill.
Kolla på honom, går runt, äter roliga grejer.
Säkert trevligt.
Men vi måste jobba för vi är barn,
och det är vad barn gör.
Vet ni vad? Ni kan gå.
Er mamma och jag fixar detta.
-Eller hur, Lin? -Javisst.
Vi måste ge honom ett pris oftare.
Vi kan brainstorma. Världens mest högljudda kissare?
-Jag fortsätter. -Det är bra.
MisCaken Identity. Är det här en kakbutik?
Vad är grejen med maten som inte är kaka?
Allt är kaka.
Ser inte ut så men det är det.
-Kul, tror jag. -Så länge det smakar kaka.
Det gör det faktiskt.
Som att glasyr har tuggmotstånd och inte lika gott.
Det är fondanten. Som ätbar lera.
All lera är lera man kan äta, kompis.
Jag har fått nog av den här.
Jag gör det, Bob!
-Göra vad? -Jag tar av min bh!
-Jag… Okej. -Kom igen, täck mig!
-Hur ska jag… -Jag vet att det här är ett fint ställe,
och borde säkra tjejerna, men jag kan inte jobba så här.
Och det är gjort. Mycket bättre.
Hur ser det ut? Syns det?
Blusen är ganska tjock. Det kanske funkar.
Kolla på mina tuttar, Bob.
Bob Belcher?
Fastlandets bästa sylta?
Ja, bästa S på F. Borde nog inte ha sagt det där.
Jag är Sabrina och ska ta er till fotograferingen.
Okej. Bra.
-Följ med mig, tack. -Jag kommer.
Gå lugnt. Inget studsar.
-Vad sa du? -Inget.
Jobbar du för tidningen? Vad gör du?
-Jag är Margots assistent. -Margot?
Polo! Förlåt.
Margot Bushmiller. Hon är förläggaren.
Sabrina, fixade du trofébordet? Det är vingligt.
Jag fixar det. Förlåt att marken inte är platt.
-Det är mitt fel. -Skärp dig, Sabrina!
-Japp. Här, varsågod. -Coolt.
Herregud, förlåt. Den är tung.
Får jag hålla i den?
Okej, men var jätteförsiktig.
Okej, det ska jag.
Det är säkert många som tappar den som vi.
Inte… nej.
De är duktiga.
De tappade oss och vi är okej.
-Förutom Tina. -Vad?
-Okej, håller vi hårt? -Ja.
-Och titta på Darren.
Kan du vända dig mot oss?
Ja.
-Lin, vad gör du? -Tuttar.
Okej, jag…
Okej. Gör det bara.
Okej, grattis, ni fixade det.
-Var det allt? -Ja.
Okej, tack.
Jag behöver trofén.
Får jag inte behålla den?
Din kommer om åtta till tio veckor
efter att du har betalat 200 dollar i avgift.
Info finns på hemsidan.
200 dollar, jag trodde…
Är inte det ett pris?
Det är det. Det är en otrolig ära för dig att få detta pris,
men priser är dyra.
Okej. Men vann jag det?
Ja, du vann möjligheten att betala för den.
Sabrina, det är för mycket gräs här borta.
Mitt fel. Jag kommer, Margot.
Det verkar som att mamma äntligen befriats.
Vad? Tyst.
Mår du bra, vännen?
De vill ha 200 dollar för trofén.
Vet de inte att vi inte är bra på att betala?
Ja, pengar kommer inte naturligt.
Jag tänker inte betala för ett pris.
Vi stängde restaurangen.
Vi måste betala för all mat vi ger bort.
Jag gör det inte.
Jag vill bara avsluta här och åka hem.
Och mellan de två sakerna,
kan vi köpa lite kola att mumsa på?
Jag vet inte, vi får se.
Vi får se som: "Ja, för fasen"?
Sluta prata om kolan nu.
Älskar er, men stick.
Stackars pappa.
Kan vi hjälpa honom samla in pengar?
Tänker sälja min biografi till Oprah.
BÄSTA I BUKTEN
-Eller så tar vi bara trofén. -Vad?
-Pappa vann den. Den är hans. -Men det är fel.
-Nu börjas det. -Tänk om vi åker fast?
Trofén är där i det öppna,
rika människor överallt,
och de har superkrafter.
Oförtjänt självförtroende.
Och trofén är deras uppvisningstrofé.
De kommer att märka om den inte visas.
Tina, vi åker inte fast,
för vi får hjälp av ett proffs.
Vem då?
-Vincent? -Herr Klåfingrig i egen hög person.
Speciellt efter majsen.
Är han arg på den?
Vad har majsen gjort för fel?
Så vi går till juveltjuven.
-Påstådda juveltjuven. -Vänta tills han sväljer miniquichen.
Påstådda miniquichen.
Säg: "Vi stjäl en grej. Vill du vara med?"
Sen hoppar vi alla på Rånarbussen.
Får jag trycka på Stanna-knappen?
Tänk om vi åker fast och hamnar i fängelse?
Det låter trevligt. Men tänk om det inte är det?
Tina, det här handlar om rättvisa.
Rättvisa, pappa, och kola.
Blanda allt så får du "Söt pappakolarättvisa."
Jag ryser. Jag är med.
Okej, jag gillar rättvisa och kola, och pappa. Han är cool.
Han är en FJKK.
En far jag vill ska köpa mig kola.
Vincent! Hej!
Snälla, sluta inte äta.
-Lyssna bara. -Okej.
Vi letar efter nån med din expertis.
Vilken expertis hänvisar du till?
Du vet vad jag pratar om.
Jag pratar om dina speciella färdigheter.
Färdigheter? Menar du Catan?
-Jag är ganska bra på Catan. -Ingen är bra på Catan.
-Det behövs skicklighet. -Nej.
-Jo, det finns strategi. -Nej, du kan det
men tärningen hamnar på åtta hela tiden.
Avgränsning av vete, resurser.
Vad du vill. Så här är det,
som restaurangägare blir du nog ganska störd av
att få veta att de tvingar alla att betala för sina troféer.
-Det här är utpressning. -Vad debiterar de?
-Två hundra dollar. -Hon menar två Honda.
Nu när du nämner det,
jag betalade för VIP-biljetten, som de sa inkluderar
tillgång till vinterrassen och en kul nål.
Kul nål? Fortsätt.
Sen kommer jag hit
och de säger
att jag måste betala 40 dollar extra.
Och inga kul nålar finns kvar.
-Äckligt. -Det är grymt.
Ja, oj.
Låter som att du vill sänka dessa oförskämda foodies.
Så här tänker vi. Vi befriar utställningstrofén.
Den där?
Den som är synlig för alla på festen?
-Ja. -Förlåt, ungar.
Även om jag hade gjort så, vilket jag inte har,
gör jag det mindre nu än nånsin tidigare.
Så mitt råd är att inte stjäla,
bara ät maten och gå i skolan.
-Kan vi ta droger? -Nej. Hej då.
Det bästa är att vi inte ska stjäla nåt,
så det är en lättnad.
Vi behöver inte Vincent.
-Vi kan ta trofén själva. -Fan.
Kolla hur han sliter itu kycklingen.
Jag tror att han åt pinnen.
Jag fattar inte att vi släpade med allt.
Så dumt. Jag hatar det här.
Jag hatar alla.
Förutom dig, sir. Ha det så trevligt.
Bobby, kom igen. Det kan fortfarande vara bra för oss.
Vi kan fortfarande prata om restaurangen.
Här är några ord: "Bluff". "Blåsning." "Idiot…huvuden."
Jag säger inte att ditt ansikte skrämmer bort alla,
men plötsligt kommer det färre hit,
så jag ska servera sliders.
-Önska oss tur. -Oss?
Mig och mina uppåt-tjejer. Eller, de är mer i centrum.
Definitivt inte neråt. Inte än.
Vi låtsas allihop att det här priset är en stor grej.
Lägg av.
-Vad sa du? -Vad?
-Pratar du med mig? -Jag pratade med min fru,
-men jag antar att hon drog. -Okej.
Men de här människorna är otroliga, eller hur?
Vi är här ute och lagar burgare
och vad är det där? Sushi?
Det är sockerkaka.
-Det är coolt, antar jag. -Tack.
Jag vet inte varför du skulle göra det,
men iallafall, allt det här är skitsnack.
-Är det där hamburgare? -Ja.
Jag lagar mat som ser ut som det det är.
Okej. Visst, den är helt ute i det fria
men ingen lägger märke till den.
Som när Ken spelar sin teremin på tunnelbanan.
Okej, sätt fart.
Jävlar. Vi fixar det här.
Tina, du och jag avleder.
Gene, när assistenten vänder sig om, tar du den.
-Varför måste jag ta den? -För att avledningen måste vara bra.
Jag kan göra det bra. Jag citerar från Severance
men de kan bli lite fel.
-Det blir galet. -Gene, nej.
Tina och jag gör avledningen.
-Du tar den. -Okej.
Åh, nej!
Titta hitåt allihop!
Finns det några arrangörer här?
Min syster är allergisk mot mjuka ostar!
Det där brie-tilltugget kommer att döda henne!
De förbannade mjuka ostarna!
Varför måste de vara så mjuka?
Vad gör du?
Vad händer? Vad håller ni på med?
Sa jag allergisk mot mjuk ost?
Jag menade mjuka tacos. Hon mår bra. Hej då.
Spring iväg. Spring, spring!
-Jag har ögonen på er, snorungar. -Vi är inte det, vi är gulliga.
Hej. Får det lov att vara en slider från Bob's Burger?
Herregud. Märker alla?
De där melonerna.
Verkar vara kallt, va?
Gazpacho! Det är bara gazpacho.
En är definitivt mindre än den andra.
Dumplings! Det är bara dumplings!
Men en är det. Jag tittar på dig, Vänster.
Jag tror att vi lärde oss mycket idag.
Om oss själva, om varandra.
Jag är allergisk mot mjuka tacos.
-Jag överlever. -Hur gick det?
-Jag menar… -Jag är bara artig.
Jag såg alltihop.
Bara av nyfikenhet. Vad var din plan när du tog trofén?
Ta familjen och fly?
Kanske. Kunde ha funkat.
Louise, mamma kan inte springa. Det skulle bli ett blodbad.
Det är okej. Vi testar en annan plan.
Spelet har förändrats.
Nu är ni under hennes radar. Det blev värre.
-Ja. -Och mycket mer intressant.
Intressant, är du med?
Nej, jag säger bara att det är ett mer komplext jobb nu,
och det stimulerar fantasin.
Så det får dig nog att ha många tankar
och idéer att dela?
Va? Nej, inte alls.
Men så här ser jag det.
Mycket utrymme, ingen täcker.
Det blir tajt med tid och du har gjort nån arg.
Den där mammabjörnen är vaken.
Jag kan alla de orden.
Tänk inte på orden.
-Tack och lov. -Det viktiga är koncepten.
-Fan. -Det finns ett slags jobb
som jag läste om i en bok
som passar den här situationen.
Om det ska funka
behöver man en rostig krok, en mekaniker och en Guds handling.
Vill ni höra om det jag har läst om?
Kan vi lyssna i snabbare hastighet?
Tyst. Vincent, berätta för oss.
Det är en enda stor penningjakt.
Det är bara så cyniskt.
Är inte världen tillräckligt cynisk?
Ja. Jag beklagar honom.
Vi behöver några såna här.
Vardera. Vi älskar hur mycket de inte ser ut som kaka.
-Eller smakar som kaka. -Vi är inte arga.
-Okej. -Hej, pappa. Fortfarande sur?
Det är han. Mycket.
Det kommer du inte vara snart. På grund av oss.
Det brukar inte funka så för mig.
Kanske denna gång.
Ingen verkar märka nåt.
Alla dessa snobbar med sin fina mat och sitt fina vin,
och ingen vet varifrån allt kom.
En kvinna utan bh.
Ett par vildingar utan säkerhetsbälte,
bredvid deras mat.
Slider, frun?
Den stackars dumma idioten. Nu, Linda.
Det är så här makt känns.
Vi ska skala bort den här fondanten
och mosar den sen.
-Mosar den ordentligt. -Gosigt och mosigt.
Ska vi mosa? Jag plattade till dem.
Självklart är det så här. Vad förväntade jag mig?
Vet du vad det värsta är?
-Vad? -Hur mycket jag behövde det här.
Vad är det för fel på mig som får mig att behöva det här?
Varför räcker inte maten bara?
Varför räcker det inte med mig?
Försöker du flytta ditt bås?
Va? Nej, vi bara… Vi får lite sol här borta.
-För det finns ingen sol. -Vi ses senare.
De där barnen.
Nästa sak är annonsörens bild med Margot.
Tänk på att en av killarna har asymmetriska ögonbryn.
Som att ett av dem tog all näring.
Vi gör vad vi kan.
Hallå! Tillbaka med den där!
Ge mig trofén! Jag ska förgöra dig!
Varför är du så konstig?
Du är det värsta barnet nånsin
i King's Heads livsstils
årliga matbitar i Bayside!
-Ta tillbaka det! -Nej!
Okej, visst, jag fattar!
Du bråkade med fel
tidningsförläggares juniorassistent.
Vilka är dina föräldrar? Är de viktiga?
De är inte inte viktiga.
-Vad? Vilka är de? -Har du hört talas om Weezer?
-Ja. -Jag är Augustus Weezer, den tredje!
-Sabrina! -Hej, ja?
Jag är här med annonsörerna för annonsörfotot
så det går jättebra.
Men det finns bara en sak.
Var är den jäkla trofén?
Jag har den. Jag kommer!
Jag tar hand om dig senare.
Okej, vi återkommer.
Och där är vår trofé. Vet inte varför den var borta.
Tar inte itu med det just nu.
Just nu handlar det om annonser
och hur viktiga de är för världen.
Precis. Stanna där.
Jag önskar att jag kunde spöa barn.
Jag menar, jag kan.
Okej. Tack, allihop.
Och ett särskilt tack till alla era pengar. Sabrina.
Nej!
Jag önskar att jag kunde sparka dig.
Men du är min dotter.
Det verkar som om trofén föll i havet.
Ja. Vilken hemsk olycka.
Ni borde vara stolta över er själva,
men håll tyst om det tills allt är klart.
-Precis. -Du var en bra rostig krok.
Du skulle se ut som en dålig tjuv och du gjorde det.
Om du behöver "dålig på sitt jobb", kommer du till Gene.
Det var smart att få assistenten att tro att hon kom på oss
när vi gjorde oss redo att göra det.
Ja. Bra jobbat, mekaniker. På plats nu.
Tack. Jag är liten.
Sen var det supercoola tjejen som använde systerns öron
för att se ut som att vi alla var
-bakom skulpturen. -Det funkade bra.
Vad heter mitt jobb i coolt tjuvsnack?
-Hattmästaren? -Hattmästaren?
-Ja, mästare av hattar? -Najs.
Lockbetet gjordes av tårtgrejer,
-det var rätt bra. -Praktiskt.
Förtjust i fondant nu.
Och Guds handling var verkligen en handling av denna Gud,
för jag var tvungen att byta
och vingla bordet exakt så.
Men, ja, visst, alla hjälpte.
Jösses, vilken rånbonanza.
Vi borde alla vara stolta över oss själva.
Speciellt killen som klev framför assistentdamen
exakt i tid för att sakta ner henne.
Vem var den där killen?
Just det, det var jag.
Och nu tror de att trofén är borta
på grund av ett galet, vingligt bord
och inte på grund av tre konstiga ungar
-och en snygg gentleman. -Tack.
Om ni ursäktar mig, jag har ätit hela dagen
och jag har sju olika sorters diarré.
Där rök elegansen.
Tack för att vi fick äta kola, trots att tidningsfolket
verkligen lurade dig, pappa.
-Varsågod. -Mår du bättre nu?
Ja, det är okej.
Jag behöver ingen dum trofé.
Jag behöver ingen metall som säger att jag är bra.
Då behöver du inte det här.
Herregud. Ge mig, ge mig.
Var fick ni den ifrån?
Dök ni ner i havet?
-Ja. -På sätt och vis.
Vi borde ge tillbaka den.
Efter att vi lagt den bakom disken ett tag.
-Tills jag dör? -Njut, pappa. Du har förtjänat den.
-Ja, för en gångs skull! -Tack, ungar.
Trots att det ni gjorde
antagligen inte var säkert eller lagligt.
-Alla de finaste gesterna är så. -Vet inte.
Jag har den.
Jag ska hålla den hårt nu.
Du har rätt, mamma.
Den här gräver sig in i ryggen.
Var fria, små Belchers.
Ja!
-Mitt ansikte. -Förlåt.
Översättning: Tatjana Majerle