VÁŠ POHŘEBNÍ ÚSTAV A KREMATORIUM
FLÁKAČI KOMUNITNÍ DÍLNA
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ OTEVŘENÍ
AŽ MOC MOLŮ
A JEŠTĚ DALŠÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Vsadím se, že kdyby bylo kafe v různých barvách,
pilo by ho víc dětí.
Proto piju růžové.
Ahoj, Nat!
Lindo! Roberte!
-Děti, Theodore. -Ahoj, Nat!
Nat! Světlo mého života! Posaď se!
Pověz nám o světě.
Jo, dřepni si na zadek. Promiň.
Ráda se posadím a pokecám
a dám si k tomu váš výborný cheeseburger.
Mám trochu času před setkáním s dalším klientem.
Tati, slyšel jsi dámu.
Běž udělat ten burger.
Omlouvám se, je tu nový.
Nejsem. Jsem tu už nějakou dobu.
Povezeš dnes v limuzíně někoho zajímavého?
Holku, která právě zjistila, že je princezna,
a teď se jí svět obrátí vzhůru nohama?
Ne, to až zítra.
Dnes pracuji s jedním ze svých studentů z Klidu za 60 vteřin.
-Cože? -Klid za 60 vteřin.
Začala jsem pomáhat vzteklým řidičům.
Zvlášť těm, kterým byla soudem nařízena léčba vzteku.
Páni. Ty učíš lidi, aby se v autě nevztekali?
Ale bez vzteklých řidičů by nebyl Šílený Max: Zběsilá cesta.
Ale to jsi neviděla, že ne?
Jen trailer. A všechny scény v traileru.
A zbytek. A prequel. Proč? Ty jsi to viděl?
Byli vážně dobří.
Jak ses dostala k těm vzteklounům, Nat?
Možná tě to šokuje, ale jsem bývalá vzteklá řidička.
Jo, bylo to zlý.
Když jsem začínala jezdit s limuzínou,
pracovala jsem pro chlápka jménem Ronnie Glow…
Sviť dál.
Bylo to na vrcholu byznysu s limuzínami.
Když jste nejezdili v aspoň desetimetrovém autě,
byli jste naprostá nula.
A Ronnie Glow byl největší zvíře ve městě.
Ale pracovat pod ním nebylo snadné.
Nutil nás jezdit 70, 80 hodin týdně,
a když jste chtěli volno,
řekl: „Když nechceš zářit, musíš jít.“
A pak vás donutil zopakovat: „Chci zářit.“
Táta nás nutí říkat: „Když nechceš dělat u Boba, najdi si jinýho joba.
To neříkám, ale měl bych.
Cítila jsem vůči Ronathonu Glowovi neustálý hněv.
Držela jsem ho v sobě do konce směny
a pak, to si pište,
jsem ho vypustila ve velkém.
Troubila jsem.
Řvala jsem.
A nejhorší, házela jsem věcmi.
Jídlo, co jsem měla v autě.
Párky v rohlíku. Taquitos. Croissantové sendviče.
S klienty v limuzíně jsem to držela v sobě.
Ale jednoho dne došlo k incidentu.
Panebože! Promiň, ráda poslouchám o incidentech.
Bylo to den před Velikonocemi, kdy se konal velikonoční průvod.
V limuzíně jsem vezla svatebčany
a měli jsme kousek zpoždění.
Zastavila jsem na křižovatce
a chlápek s velikonočním zajíčkem
projel stopkou
a já jsem uvízla přímo za ním
a on jel hrozně pomalu.
Bála jsem se, že přijedu pozdě na svatbu.
Jsou tři věci, které byste o mně měli vědět.
Lehko se spálím. Těžko se hrabu ze sedacího pytle.
A nikdy nejezdím pozdě.
Vztek mě přemohl.
Tehdy jsem sáhla po…
rajčatové polévce s bazalkou.
Měla jsem velký půlkilový kelímek
a mrskla jsem ho přímo na toho chudáka králíčka.
Málem jsem přišla o řidičák na limuzínu.
Bylo to naprosté dno.
Strávila jsem tři měsíce v řezbářské komunitě v Pensylvánii,
abych si vyčistila hlavu,
dělala jsem houpací křesla a dřevěné tretky.
Vyřezávala jsem. Vypouštěla páru. Léčila se.
Omlouvám se.
Vím, že vztek na silnici je jako snažit se prorazit silou tvrdé dřevo.
Říznete se do prstu a zlomíte si čepel.
Je třeba respektovat strukturu dřeva.
Nebo s ním praštit o zem.
-Mám to. -Gene.
Přísahala jsem, že svou moudrost předám dalším.
Ale kasíruju je, protože potřebuju peníze.
Proto taky lidi kasíruju! Kvůli penězům.
Takže pomáháš lidem překonat vztek za volantem? Zajímavé.
-Není to zajímavé, Lindo? -Asi jo.
Jo, souhlasím, mami.
Je to zajímavé.
Proč se na mě sakra všichni dívají?
Protože jsi vzteklá řidička.
Nejsem zas tak vzteklá řidička.
Jasně. Jen na silnici.
A na parkovištích a na autodromu.
A když posloucháme písničku „Život je dálnice“.
Ta písnička je stresující!
Ale no tak, lidi, jsem v pohodě.
Fajn, nejspíš se všechny naše oči a uši mýlí.
Hele, můžu pomoct jen těm, kteří jsou připraveni.
Když budeš připravená, Lindo, víš, kde mě najdeš.
Počkej, Nat! Dělám ti přece burger!
Jasně, jen mi to přišlo jako skvělá chvíle na odchod.
To byla.
Všichni si pospěšte!
Chci sedět na sedadle, než film začne. Kapišto?
Kapiš, ale nemůžu najít brýle.
Je těžké najít brýle bez brýlí.
Panebože, Bobe, už ses vykakal?
Ne, a taky mě to nijak netěší.
Jsem připravený.
Gene, potřebuješ kalhoty.
Fajn, starucho.
Matko, jsem připravená a asi tvá oblíbenkyně.
Co tady dělá ta matrace?
Gene na ní rozlil roztavené máslo.
Musel jsem si do něčeho máčet artyčoky.
Takže ji větráme.
Když už je tady, sjedu po ní dolů po schodech, ne?
Ne, odcházíme.
Navíc si takhle můžeš zlomit ruku. Na to jsme moc chudí.
Převlékl jsem se do plavek.
Jestli mají v kině vířivku, jsem připravený.
Skvělé. Bobe!
Už to skoro bude. Ještě chvilku.
Prostě to ukonči, tati. Nemusí to být dokonalé.
Páni!
Sakra, blbý světlo.
Lindo, určitě nechceš, abych řídil já?
Bez urážky, Bobe, když budeš řídit ty, nestihneme to.
Jezdíš jako s hnojem.
Proč nikdo neumí řídit?
Hni se, zpomalenče!
Myslím, že tudy se nejezdí, je to na parkování…
To je dobrý.
Hele, ten chlap před námi to dělá taky.
Zvládneme to, lidi!
-Mami! -Lindo!
Panebože. Ahoj.
Promiňte.
Ona mi ukázala fakáče?
-Jo. -Cool.
Kinkleová.
Nat, tady Linda.
Lindo. Vím, proč voláš.
-Vážně? -Jo.
Kolik lahví mé speciální barbecue omáčky budeš chtít?
Ne,
volám kvůli tomu vzteku na silnici.
S tím ti taky můžu pomoct.
Nabízím ti balíček barbecue omáček
plus vztek na silnici.
Jen ten vztek na silnici? Fajn.
Vítej v Klidu za 60 sekund,
kurzu zvládání vzteku na silnici, díky němuž
se staneš usměvavou řidičkou za pouhých pět 90minutových sezení.
Je sice delší než 60 sekund, ale buďme realističtí.
-Jasně. -Co je vztek za volantem a jeho rizika?
Jsou tu fyzické účinky v těle vzteklouna i na něm.
Vysoký krevní tlak. Srdeční onemocnění.
Zažívací potíže… Mluvím o průjmu ze vzteku za volantem.
Vzteklý průjem.
A samozřejmě smrt. Což je taky dost zlé.
Další riziko, vězení.
Slavilas někdy narozky ve vězení? Je to na prd.
Zpívají ti písničku k narozeninám,
ale každý řádek končí slovy „v base“:
Hodně štěstí v base
-Bože! -Jo.
Fajn! Co způsobuje vztek za volantem?
Otevřeme příslovečnou kapotu a podívejme se dovnitř.
Pro mě to byl špatný šéf,
který mi při každém setkání bral důstojnost.
Co způsobuje tvůj vztek, Lindo?
Tak tedy…
Ti, co jezdí moc pomalu…
-Ti, co předjíždějí. -Dobře.
Ti, co jezdí se psem na klíně
a ten pes se tváří, že je lepší než já,
protože sedí na sedadle řidiče.
-Veteráni! -Ano.
Ale pojďme hlouběji.
Odkud pochází vztek ve tvém životě mimo auto?
Nevím.
Miluju svou rodinu, miluju restauraci,
dostala jsem nové ponožky. Všechno je fajn.
Fajn, a co tohle…
Vzpomínáš si, kdys dostala vztek na silnici poprvé?
-Asi to bylo s mámou. -Řekni mi víc.
Někdy, když řídila, pořád křičela.
Pořád křičela, když na to teď myslím.
Jednou křičela na holuba, který jedl rohlík od párku.
-Ani to nebyl řidič. -Zajímavé.
-Teď se někam dostáváme. -Super.
-Jsem vyléčená? -Ne, Lindo. Ne, nejsi.
Ale jsi připravená
-dát si DDOST -DDOST?
Je to moje metoda, jak překonat vztek na silnici.
D! Dýchej.
Pak další D!
Staň se druhým řidičem.
Snaž se do něj vžít.
O! Odpoj se.
Odpoj se od svého vzteku, představ si, že jsi někde v klidu.
Pro mě je to v houpací síti
s trochou vyřezávání a tunou ještěrek.
S! Sbohem.
Dej vzteku sbohem.
A pak T! Tvořivost.
Uzemni se v duchu hry.
Může to být cokoliv, zazpívat si, vzpomenout si na vtip.
Já si představuji, že mám pusu jako trumpetu
a hraju jazzové sólo. Třeba takhle.
Páni, to je hezké.
Dobře, tak naskočíme do auta
a natřeme to tomu vzteku s Dost!
Linda je na lekci proti vzteku?
Víš, proč nejsem vzteklý řidič?
Představuju si všechna ostatní auta nahá, víš?
-Jak to myslíš, nahá? -Prostě nahá.
Musím ti to vyhláskovat?
Jo. Ano.
Představ si auto a pak si ho představ nahé.
Zadky, prsa, pinďoury.
-Pinďoury? -Pardon, penisy.
-Co to bylo za zvuk? -Znělo to, jako by to bylo z bytu.
Děti říkaly, že si chtějí dodělat úkoly,
a jak o tom přemýšlím, to bylo velmi varovné znamení.
Pohlídáš na chvíli restauraci, Teddy?
Co když někdo přijde? Co mám říct?
Mám říct „burgery na prodej“?
-Ne, nemáš. -Něco takového?
Já… hned se vrátím.
Dobře. Jestli mě máte rádi, šoupněte mě ze schodů!
Nemůžeš na mě křičet, když spím.
Gene. Děti, pojďte.
Máma říkala, že nechce, abyste jezdili po schodech na matraci.
Určitě neřekla:
„Byla bych ráda, kdybyste jezdili po schodech na matraci“?
Úplně to slyším.
Ne. Prostě toho necháme, než se někdo zraní.
Víc, než jsem se zranil já.
Tati, mám pocit, že si neuvědomuješ, jaká je to zábava.
Jo, konečně si užívám schody.
Předtím jsem nechápala, na co jsou.
Dobře, skvěle. Je čas vrátit se do práce.
Tati, poslouchej, zkus to jednou.
Když se ti to nebude líbit, přestaneme a vrátíme se do práce.
Ale tentokrát budeme pořádně makat.
Lidi, nepojedu po schodech na Geneově matraci.
Zase!
Hurá.
Dobře, Lindo, úmyslně tě vezmu
na jedno z nejšílenějších míst pro řidiče na světě.
Bože, letiště?
Jo, útroby nestvůry.
Musíš se dostat co nejdřív do pravého pruhu.
No, ve skutečnosti nikam neletím,
takže bych měla zůstat v klidu a…
panebože, co to ten chlap dělá?
Použij kroky, Lindo.
DDOST. První krok, dýchej.
Dobře.
Podívej se na toho chlapa.
Jasně.
Druhé D… staň se druhým řidičem. Vžij se do jeho situace.
Možná existuje důvod, proč je napůl v našem pruhu a napůl mimo.
Protože je hloupý?
Jaká je odpověď? Ty jsi on.
-Jsem hloupá. -Dobře. Nebo jsi možná trochu unavená.
Možná jsi byla celou noc vzhůru a pekla zákusky
na prodej pečiva na charitu.
-Parchant. -Dobře.
O! Odpoj se! Kde je tvé klidné místo?
-V obchoďáku? -Možná něco klidnějšího.
Záchody v obchoďáku? Jsou hezké.
Budu se tam muset podívat. Tak jo.
Teď S! Dej sbohem vzteku.
Sbohem! Z okna ven. Představ si, jak odplouvá pryč.
-Ale nezavírej oči, Lindo. -Jasně. Promiň.
No tak, pusťte mě někdo!
Teď přejdi k T. Tvořivost.
Klidně použij trubku, jestli chceš.
To je spíš trombón. Neslyšela jsi nikdy živou hudbu?
Víš co? Jestli ti to funguje, tak je to jedno.
Zatroubíš na mě! Zatroubím na tebe!
-Promiň. -To je v pořádku.
Je to jen první den pětidenní cesty.
Vím, že se uzdravíš.
-Lindo, přestaň troubit. -Jasně.
Vzteklá jízda
Na matraci
Vzteklá jízda
Dávej pozor, kam jedeš!
Na matraci
Vzteklá jízda
Na matraci
Jdu na poslední sezení s Nat.
Popřej mi štěstí.
Myslíš, že to nefunguje?
Protože to zní, že si myslíš, že to nefunguje.
Jde to skvěle, až na to, jak jsem pořád naštvaná na auta.
Možná je to dědičné.
Moje máma troubila, a teď troubím já.
Předala ti své troubení.
Zdá se mi, že potřebuješ víc sezení s Nat.
Možná mnohem víc.
Nejlépe po škole, ale před večeří.
Není důvod, abychom nic nedělali, až budeš pryč.
-Co? -Nic.
Bobe, proč jsi řekl „nic“?
Protože to řekli oni.
Nevím. Jak to myslíš?
Nevím, o čem naše děti mluví.
Jsou tak divné, že?
Každopádně, hodně štěstí, Lin. To zvládneš.
Tak odsud zmiz.
Jdi na… to.
Možná máš pravdu. Můžu přestat zuřit.
Dokážu cokoliv, pokud si budu věřit.
Co to sakra děláš?
Lindo, prosím, zastav.
Promiň, Nat, ale vidělas, jak mě ten chlap málem srazil
a pak ten chlap na kole. Kolo není auto, Nat.
Kolo není auto. V tom máš pravdu, Lindo.
A ten náklaďák s kuřaty.
Odkdy po městě jezdí náklaďáky s kuřaty?
Přísahám, že se mi ta kuřata smála.
Lindo, tohle jsem klientovi ještě nikdy nemusela říct.
Ale myslím, že ti nemůžu pomoct.
-Ne, Nat! Ne! -Je mi líto, Lindo.
Teď si vyměníme místa.
Odvezu tě bezpečně domů a pokusím se skrýt své zklamání.
Jsem tak zklamaná.
Páni!
To auto mě úplně odřízlo.
Zůstanu v klidu a…
Panenko skákavá!
To je Ronnie Glow!
Co to… Vážně?
To je on, Lindo. To auto bych poznala kdekoliv.
Říkal mu Glowsmobil.
To je v pořádku.
Musím udělat kroky. Dýchej.
Vžij se do druhého. Ronny Glow!
Jsem příšerná zrůda, která by měla být zničena.
-Nat? -Připoutej se, Lindo.
-Bude to nářez! -Nevím, jak si utáhnout pás.
Bože!
Už tě mám, ty hajzlíku.
Nat myslela jsem, že jsi v pohodě. Myslela jsem, že jsi svůj vztek porazila.
Vždycky bublal těsně pod povrchem.
Náš vztek je naše podstata!
Jasně. Ale…
Jdu si pro tebe, Ronnie.
Půjdeš do pekla.
Co když…
Co když Ronnie Glow pekl sušenky pro charitu?
Žádná charita není.
-To jsem si vymyslela. -Co?
-Máš tu nějaké jídlo, které můžu hodit? -Nat, koukej na cestu!
Páni! Vzadu je spousta jídla.
Tobě na tom autě nezáleží, co?
Chroustni si, ty parchante!
-To je ale vzrůšo! -Panebože!
-Ohryzek. -Někdo z mé rodiny jedl jablko?
Jsem ráda, že jsem tě nevyléčila, Lindo.
Myslím, že jsi vyléčila ty mě. Jsem zpátky, zlato!
-Ne, Nat, ne! -Ano, Lindo, ano!
Drž se. Dáme si Tokijskou jízdu!
-Děti jsou zas fuč, co? -Jo, jsou v bytě.
Oblíbily si domácí úkoly.
Jo, začínají být opravdu chytré.
-Bob's Burgers. -Tati, musíš sem přijít.
Posouváme to na další úroveň.
Jaká je další úroveň?
Přestaň se vyptávat a hni zadkem!
Musíš přijít po požárním schodišti.
Předními dveřmi to nejde.
Jsem nervózní, ale těším se. Hned tam budu.
Teddy, pohlídej restauraci. Hned jsem zpátky.
Fajn.
Slyšíš? Mám to tu na povel.
Vybral si mě, ne tebe.
Jsem jeho nejlepší kamarád. Ale nebyla to protekce.
Myslím, že si mě vybral, protože jsem na tu práci ten pravý.
A už jsem to dělal. Už mě o to požádal, takže…
Fajn, můžeš být můj asistent.
Panebože.
Říkala jsem, že je to další level.
Vstřebej to, kámo!
Jsi připraven létat jako gepard? Na matraci?
-Prosím, neříkej mi kámo! -Jasně, kámo.
Počkej, možná se mi to líbí.
-Ale lidi, tohle vypadá nebezpečně. -O co ti jde, kámo?
Přijde mi špatné, abych to jako váš rodič podporoval.
Ale co kdybychom dali další matraci na dveře
a já byl skvělý rodič?
Ano, tati!
A pak pojedeme všichni společně pro maximální rychlost.
To je on.
Taky to musíme všechno uklidit, než se vrátí máma.
Jestli přežijeme, máš to mít, kámo!
Panebože!
Bobe? Bobe?
Musím tam jít.
Teď tomu velíš ty. Hlídej restauraci.
Kdyby někdo přišel, stačí říct „burgery na prodej“, jak jsme trénovali.
Jestli nechceš zářit, musíš jít,
jestli nechceš zářit…
Dobře, to tiché zuření a mumlání
a tak dále je trochu děsivější než křik a házení věcí.
Co budeme dělat, až ho doženeš?
To se uvidí, ne?
Míří k trajektu.
Tak to je asi konec.
Protože na ten trajekt nenastoupíme, že ne?
Nastoupíme na ten trajekt.
Ano. Mám tě, Ronnie.
Bože! Proboha!
Nat!
To je velmi těsné.
Líbí se ti to, Ronnie?
Proboha, Nat, co to děláš?
Tlačíš jeho auto!
Nat, tlačíš ho! Zatlačíš ho přes okraj.
Jo, žbluňkne tam, Lin.
Z Ronnieho Glowa bude Billy Ocean.
Bože, to není dobré.
Nat, musíš znovu zkusit své kroky.
Musíš udělat DDOST.
-Dýchej. -Ne.
Staň se druhým řidičem.
-Odpoj se? -Ani náhodou.
Udělej trumpetu. Já začnu.
Ne, Lindo, ne!
Zatlačím Ronnieho přes okraj jako on mě.
Ale ne, zabiješ ho. Zabijeme ho.
To jsem já, Ronnie. Nat Kinkleová.
Nat, nedělej to.
Udělám to. Je to syrové. Je to skutečné.
Mám to v sobě já, máš to v sobě ty a měla to v sobě tvoje máma.
Celou dobu měla ve všem pravdu.
Ať odpočívá v pokoji.
Není mrtvá.
A rozhodně bych neřekla, že má máma ve všem pravdu.
Byla jen vzteklá!
V autě i mimo auto!
Myslím, že to bylo proto, že byla velmi nešťastná!
Ale možná bychom o tom neměly mluvit,
když někoho tlačíš do oceánu.
Ne, to je v pohodě. Umím dělat víc věcí najednou. Sotva tě poslouchám.
Nat, zadrž!
Když ses mě předtím ptala, proč se zlobím,
asi se zlobím na mámu, že se zlobila na svůj život.
Protože jsem v tom životě byla já,
a chtěla jsem, aby to stačilo, aby se nezlobila.
Ale teď, když to vím,
možná bych to mohla nechat plavat.
Až se příště naštvu, představím si svou šťastnou rodinu na zadním sedadle,
a mámu svázanou s roubíkem v kufru.
Možná nesvázanou bez roubíku.
Ale rozhodně v kufru.
Můžeš si tam představit i Ronnieho Glowa.
Můžeme to nechat plout.
Vidíš? To je ono. Sbohem, vzteku.
Gratuluji, Lindo.
Jsi vyléčená.
Ne vyléčená, ale na cestě k uzdravení.
Počkat, co se děje?
To není Ronnie Glow, Lindo.
Je to můj kolega řidič limuzíny, Kristof.
Dluží mi to. Zachránila jsem mu život ve Vietnamu.
Dělali jsme bungee jumping, dlouhý příběh.
-Všechno to bylo falešné? -Jo, bylo.
Ale zabralo to, ne?
A co ten řetěz? Rozbily jsme trajekt.
Pomohla mi to zařídit další kamarádka, Sandra.
Je to kapitánka trajektu.
Nezachránila jsem život jí, ale její kočce,
kterou jsem krmila, když byla pryč.
Nemůžu uvěřit, žes to vše udělala.
Jsi ta největší vzteklounka, kterou jsem kdy léčila, Lindo.
Ale nikdy to s klientem nevzdávám.
Tak jsem musela být trochu kreativní.
Nemůžu se dočkat, až přijdu domů a řeknu o tom Bobovi a dětem.
To je jasný! Jen ještě pojedeme 45 minut
trajektem tam,
pak 30 minut čekat, a pak 45 minut zpátky.
Jasně. Měla bych zavolat Bobovi.
Jak dlouho ti potrvá opravit ty dveře, Teddy?
-Linda se každou chvíli vrátí. -Nevím, jak dlouho to zabere, Bobe.
Nevím. Nevím, počkej, skončil jsem.
Bože, jsou zpátky. Schovej nářadí!
Co mám dělat? Kam ho mám dát? Mám ho sníst?
Ahoj, Roberte. Mohu ti představit tvou novou ženu?
Pošli ji zpátky, tati. Požádej o zrzku.
Dostala jsem jedničku z odnaučování vzteku.
Dostala jsi C mínus.
Prošla jsem s vyznamenáním.
S odřenýma ušima.
Pořád je nebezpečná pro sebe i ostatní.
Jupí, mami.
Mám chuť slavit.
Uděláme něco zábavného, ale levného.
Nějaké nápady na levnou zábavu?
Hrát si s tátovými prsy.
Nebo… jí to řekneme?
Co mi řeknete?
Bojím se.
Mám tě, Lindo. Strč do nás.
Je to celý poslintaný!
Překlad titulků: Tereza Wong