DITT BEGRAVELSESBYRÅ OG KREMATORIUM
ARBEIDSPLASS FOR SLAPPFISKER
ÅPNING
GJENÅPNING
Altfor Mye Møll
GJEN-GJENÅPNING
GJEN-GJEN-GJENÅPNING
GJEN-GJEN-GJEN-GJENÅPNING
Jeg vedder på at hvis kaffen kom i forskjellige farger,
ville barn også likt det.
Er derfor jeg drikker rosé.
Hei, Nat!
Linda, Robert,
-barn, Theodore. -Hei, Nat!
Nat, mitt livs lys! Sett deg.
Fortell oss om verden.
Ja, finn en krakk, tosk.
Jeg vil gjerne sitte og prate
mens jeg spiser en flott cheeseburger.
Jeg har litt tid til overs før jeg møter min neste klient.
Pappa. Du hørte damen.
Gå og lag burgeren.
Beklager, han er ny.
Nei, jeg har vært her en stund.
Kjører du noen interessante i limousinen i dag?
En jente som nettopp fant ut at hun er prinsesse
og nå vil verdenen hennes snus på hodet?
Nei, det er i morgen.
I dag jobber jeg med en av mine "rolig på 60 sekunder"-elever.
-Hva sa du? -Rolig på 60 sekunder.
Et firma jeg startet for å hjelpe folk med trafikkraseri.
Spesielt folk som trenger rettspålagt restrukturering av raseri.
Jøss. Lærer du folk å bli kvitt trafikkraseri?
Men uten trafikkraseri ville ikke Mad Max Fury Road ha fantes.
Du har vel ikke sett den?
Bare traileren. Og alle scenene i traileren.
Og resten. Og prequelen. Hvordan det? Har du?
De var veldig bra.
Hvordan entret du trafikkraseri-bransjen, Nat?
Dette sjokkerer dere kanskje, men jeg drev med trafikkraseri selv.
Jepp, jeg slet virkelig med sinne.
Da jeg begynte å kjøre limousin,
jobbet jeg for en fyr ved navn Ronnie Glow…
Fortsett.
Dette var da limousinbransjen var på høyden.
Hvis du ikke kjørte rundt i en bil som var minst ni meter lang,
var du ingenting for noen.
Og Ronnie Glow var byens største.
Men det var ikke lett å jobbe under ham.
Han tvang oss til å kjøre 70-80 timer i uka,
og hvis du ba om fri, sa han:
"Hvis du ikke vil gløde, må du gå."
Og så tvang han deg til å gjenta: "Jeg vil gløde."
Pappa tvinger oss til å si: "Hvis du ikke vil Bob, skaff deg ny jobb."
Gjør ikke det, men jeg bør det.
Jeg var så sint på Ronathon Glow hele tiden.
Jeg holdt på det til jeg kjørte hjem,
og så
slapp jeg det virkelig ut.
Tutet.
Kjeftet.
Og det aller verste var kastingen.
All maten jeg hadde i bilen min.
Pølser. Taquitos. Croissanter. Smørbrød.
Jeg holdt det inne da jeg var i limousinen med kunder.
Men så en dag skjedde det noe.
Herregud! Beklager, jeg elsker å høre om hendelser.
Det var dagen før påske, som var dagen for påskeparaden.
Hadde et brudefølge i limousinen,
og vi lå bare litt bak skjema.
Jeg kjører opp til et kryss,
og en fyr som kjører en påskehare
ruller forbi stoppskiltet,
og jeg sitter fast rett bak ham,
og han kjører så sakte.
Og nå er jeg redd jeg kommer for sent til bryllupet.
Og det er tre ting dere bør vite om meg.
Jeg blir lett solbrent. Det er komplisert for meg å komme ut av en saccosekk.
Og jeg er aldri sent ute.
Raseriet tok meg.
Og det var da jeg strakk meg
etter tomatsuppa mi.
Jeg hadde en stor plastboks,
og jeg kastet den rett mot den stakkars kaninen.
Mistet nesten limoussertifikatet.
Det var bunnen.
Jeg tilbrakte tre måneder med trearbeid i Pennsylvania,
prøvde bare å klarne tankene
mens jeg laget gyngestoler og trepynt.
Spikke, slippe ut, helbrede.
Beklager.
Jeg innser at trafikkraseri er som å jobbe seg gjennom hardtre.
Du skjærer fingeren din og ødelegger kniven.
Trikset er å spikke i fiberretningen.
Du må kjempe mot treet når du vrir.
-Mottatt. -Gene.
Så med den nyvunne visdommen sverget jeg å gjøre mitt beste for å hjelpe andre.
Men tar også betalt, for jeg trenger penger.
Det er derfor jeg tar betalt også! Penger.
Så du hjelper folk med å komme over trafikkraseri?
-Er ikke det interessant, Linda? -Jeg antar det.
Ja, jeg er enig, mamma.
Det er interessant.
Hvorfor ser alle på meg?
Fordi du sliter med trafikkraseri.
Jeg sliter ikke så veldig.
Nei. Bare i trafikken.
Og på parkeringsplasser og i radiobiler.
Og når vi hører på sangen Life is a Highway.
Den sangen er stressende!
Men kom igjen, folkens, det går bra.
Alle øynene og ørene våre tar feil.
Jeg kan bare gi hjelp til de som er klare til å motta den.
Hvis det er deg, Linda, vet du hvor jeg er.
Vent, Nat! Jeg lager en burger til deg, ikke sant?
Ja, det føltes som et kult øyeblikk å gå.
Det var det.
Skynd dere, alle sammen!
Jeg vil ha rumpa mi i setet før filmen starter. Capiche?
Jeg forstår det, men finner ikke brillene.
Det er så vanskelig å finne brillene mine uten briller.
Herregud, Bob. Er du ferdig med å bæsje?
Nei, og jeg liker det heller ikke.
Jeg er klar når du er.
Gene, du trenger bukser.
Ok, boomer.
Mor, jeg er klar og sikkert favoritten din.
Hva gjør denne madrassen her ute?
Den er Genes. Han sølte smeltet smør overalt.
Jeg trengte noe å dyppe artisjokkene mine i.
Så vi lufter den.
Siden den er her, kan jeg vel kjøre den ned trappen?
Nei, vi drar.
Og det er sånn folk brekker armen. Vi er for fattige til det.
Jeg skiftet til badeshorts.
Så hvis kinoen har boblebad, er jeg klar.
Flott. Bob!
Nesten ferdig. På en måte.
Bare finn et stoppested, pappa. Det trenger ikke å være perfekt.
Jøss!
Pokker. Dumme lys.
Linda, er du sikker på at du ikke vil jeg skal kjøre?
Ikke ta det ille opp, Bob, men da kommer vi ikke frem før den er over.
Du kjører som en nerd.
Hvorfor kan ingen kjøre?
Kom igjen, Parker Saktesen!
Jeg tror ikke du skal være her, dette er parkeringsfilen.
Det går bra.
Den fyren foran oss gjør det også.
Vi rekker det!
-Mamma! -Linda!
Herregud. Hei.
Beklager.
Gir hun meg fingeren?
-Jepp. -Frekk.
Det er Kinkle.
Nat, det er Linda.
Linda. Jeg vet hvorfor du ringer.
-Gjør du? -Jepp.
Hvor mange flasker med grillsausen min vil du ha?
Nei,
jeg ringte angående raseriet mitt.
Jeg kan hjelpe deg med det også.
Jeg har en grillsaus-raseripakke
jeg også kan tilby deg.
Bare trafikkraseri? Ok.
Velkommen til Rolig på 60 sekunder,
et anti-trafikkraseri-program som vil få deg
til å kjøre smilende på bare fem 90-minutters økter.
Jeg vet at det er mye lenger enn 60 sekunder, men la oss være realistiske.
Hva er trafikkraseri og hva er risikoen?
Det er fysiske påvirkninger i og på den rasendes kropp.
Høyt blodtrykk. Hjertesykdom.
Fordøyelsesproblemer, jeg snakker om trafikkraseri-diaré.
Rasarré.
Og død, selvfølgelig. Som også er ganske ille.
Enda en risiko, å havne i fengsel.
Har du noen gang hatt bursdagsfest i fengsel? Det suger.
De synger bursdagssangen til deg,
men de legger til ordene "i fengsel" på slutten av hver setning:
Gratulerer med dagen i fengsel
-Herregud! -Ja.
Ok! Hva forårsaker raseriet i trafikkraseri?
La oss åpne den velkjente hetten og ta en titt inni.
For meg var det en dårlig sjef som nedverdiget meg
i hver eneste fordømte samtale.
Hva forårsaker raseriet ditt, Linda?
Skal vi se.
Folk som kjører for sakte…
-Folk som avskjærer meg. -Ok.
Folk kjører med en hund på fanget
som tror han er bedre enn meg
fordi han sitter i førersetet.
-PT Cruisers! -Ja.
Men la oss gå dypere.
Hvor kommer sinnet fra i livet utenfor bilen?
Jeg vet ikke.
Jeg elsker familien min, jeg elsker restauranten,
jeg fikk nettopp nye sokker. Det går bra.
Hva med dette…
Husker du din første erfaring med trafikkraseri?
-Jeg antar det var med moren min. -Fortell meg mer.
Av og til mens hun kjørte, kjeftet hun hele tiden.
Hun kjeftet hele tiden, nå som jeg tenker på det.
En gang kjeftet hun på en due som spiste et pølsebrød.
-Han kjørte ikke engang. -Interessant.
-Nå er vi i gang. -Flott.
-Er jeg kurert? -Nei, Linda. Det er du ikke.
Men du er klar
-for RRAAP. -RRAAP?
Det er min metode for å overvinne trafikkraseri.
R! Respirasjon.
Så enda en R!
Reformer deg til den andre sjåføren.
Prøv å gå i deres sko.
A! Avkoble.
Avkoble sinnet ditt, forestill deg at du er på et rolig sted.
For meg er det i hengekøya
med litt spikking og masse øgler.
A! Avreagere.
Slipp ut det raseriet.
Og så P! Påfunn.
Plant beina godt i bakken og finn på noe gøy.
Kan være hva som helst, synge en sang, tenke på en vits.
Jeg liker å late som at munnen min er en trompet
og at jeg spiller en jazzsolo. Slik.
Oi. Så vakkert.
La oss hoppe inn i bilen din
og snu om på raseriet, Linda B!
Er Linda på trafikkraseriskolen?
Vet du hva som hindrer mitt trafikkraseri?
Jeg ser bare for meg alle de andre bilene nakne.
-Hva mener du med nakne? -Nakne.
Må jeg stave det for deg?
Ja.
Herregud. Bare se for deg en bil, så ser du den for deg naken.
Bilrumper, bilpupper, bilpølser.
-Bilpølser? -Beklager, bilpeniser.
-Hva var den lyden? -Hørtes ut som den kom fra leiligheten.
Barna sa de hadde lekser de virkelig ville gjøre ferdig,
som, nå som jeg tenker over det, burde vært et stort rødt flagg.
Kan du passe på restauranten et øyeblikk, Teddy?
Hva om noen kommer inn?
Må jeg si burgere til salgs?
-Nei, det må du ikke. -Noe sånt?
Jeg er straks tilbake.
Greit. Hvis dere er glade i meg, dytt meg ned trappen!
Du kan ikke kjefte på meg om jeg sover.
Kom igjen, unger.
Mamma sa at hun ikke ville at dere skulle ake ned trappa på madrassen.
Sikker på at hun ikke sa:
"Jeg vil gjerne at dere aker ned trappen på madrassen."
Jeg kan høre henne si det.
Nei. La oss bare stoppe før noen blir skadet.
Mer enn jeg nettopp ble skadet.
Pappa. Jeg føler at du kanskje ikke tar hensyn til hvor gøy dette er.
Ja, jeg skjønner endelig det å ha trapper.
Før klikket det ikke for meg.
Flott. Det er på tide å jobbe videre.
Pappa, bare prøv én gang.
Hvis du ikke elsker det, stopper vi og kommer tilbake på jobb.
Men vi vil være flinke på jobben.
Jeg aker ikke ned trappen på Genes madrass.
Igjen!
Jippi.
Ok, Linda. Jeg skal bevisst plassere deg
i et av de mest vanvittige kjøremiljøene i verden.
Herregud, flyplassen?
Jepp, beistets mage.
Ditt direktiv er å komme deg i høyre fil så snart som mulig.
Ok. Jeg skal ikke fly noe sted,
så jeg tror jeg bør kunne holde meg rolig…
Herregud, hva gjør denne fyren?
Bruk stegene, Linda.
RRAAP. Første skritt, respirasjon.
Ok.
Se på han der.
Klart det.
Andre R, reformer deg til den andre sjåføren. Sett deg i deres sted.
Kanskje det er en grunn til at de krysser filen vår sånn.
Fordi de er dumme?
Hva er svaret? Du er dem.
-Jeg er dum. -Greit. Eller kanskje du er litt sliten.
Kanskje du var oppe hele natten og bakte
til et kakesalg for fattigdom.
-Jævel. -Ok.
A! Avkoble! Hvor er ditt rolige sted?
-Kjøpesenteret? -Kanskje roligere.
Badet på kjøpesenteret? Det er fint.
Jeg må dra og se. Ok, greit.
Og A! Avreager. Slipp ut sinnet.
Ut av vinduet. Se for deg at det flyter bort.
-Men ikke lukk øynene, Linda. -Akkurat. Beklager.
Kom igjen, slipp meg inn!
Gå til P. Påfunn.
Bruk gjerne munntrompeten om du vil.
Det er mer en trombone. Har du aldri hørt live-musikk?
Vet du hva? Funker det for deg, er det det som er viktig.
Tut på meg? Tut til deg!
-Beklager. -Det går bra.
Dette er bare dag én av en femdagers reise.
Jeg vet du vil bli bedre.
-Linda, slutt å tute. -Greit.
Raserikjører
Madrassrir
Raserikjører
Se hvor du kjører!
Madrassrir
Raserikjører
Madrassrir
Jeg drar til min siste time med Nat.
Ønsk meg lykke til.
Tror du ikke det fungerer?
Det høres ut som du ikke har troa.
Det går bra, bortsett fra hvor sint jeg er på bilene hele tiden.
Det kan være genetisk.
Moren min var en tuter, og nå er jeg en tuter.
Hun ga tutene sine videre til deg.
Det høres ut som du trenger flere timer med Nat.
Kanskje mange flere.
Helst etter skolen, men før middagen.
Samme det. Vi gjør ingenting mens du er borte.
-Hva? -Ingenting.
Bob, hvorfor sa du ingenting?
Fordi de gjorde det.
Jeg vet ikke. Hva mener du?
Jeg vet ikke hva barna våre snakker om.
De er så rare, ikke sant?
Uansett, ha det. Kjør på, Lin, du klarer det.
Så kom deg ut.
For å gjøre… gjøre det.
Kanskje du har rett. Jeg kan slutte å rase.
Jeg kan gjøre hva som helst så lenge jeg tror på meg selv.
Hva i helvete driver du med?
Linda, kjør til siden.
Beklager, Nat, men du så at fyren nesten avskjærte meg.
Og så fyren på sykkelen. En sykkel er ikke en bil, Nat.
En sykkel er ikke en bil. Det har du rett i, Linda.
Og den kyllingbilen.
Når begynte byen vår å ha kyllingbiler?
De kyllingene lo av meg.
Linda, jeg har aldri trengt å si dette til en klient,
men jeg kan ikke hjelpe deg.
-Nei, Nat! -Beklager, Linda.
La oss bytte plass,
så kjører jeg deg trygt hjem og gjør mitt beste for å skjule skuffelsen min.
Så skuffet.
Jøss!
Ok, den bilen avskjærte meg.
Jeg skal være rolig og…
Å, Guadalajara!
Det er Ronnie Glow!
Hva i… Virkelig?
Det er ham, Linda. Jeg kjenner igjen den bilen overalt.
Han kalte den Glowmobilen.
Det går bra.
Jeg må gjøre stegene. Respirasjon.
Reformer deg til Ronny Glow!
Så jeg er et forferdelig monster som bør ødelegges!
-Nat? -Stram setebeltet, Linda.
-Det gløder snart! -Jeg kan ikke stramme setebeltet mitt.
Herregud!
Jeg har deg nå, din brune lille mann.
Nat, jeg trodde du var zen. Jeg trodde du hadde kontroll på raseriet ditt.
Den boblet alltid rett under overflaten.
Raseriet vårt er den vi er!
Akkurat. Men…
Jeg kommer for å ta deg, Ronnie.
Som en Nat fra helvete.
Hva om…
Hva om Ronnie Glow har bakt bakverk for fattigdom?
Det er ingen fattigdom.
-Jeg fant på det. -Hva?
-Har du noe mat her jeg kan kaste? -Nat, se på veien!
Jøss! Det er mye mat bak her.
Du bryr deg ikke om bilen, eller hva?
Halvspist granolabar! Spis denne, din jævel!
-For et sug! -Herregud!
-Eplekjerne. -Spiste noen i familien et eple?
Jeg er glad jeg ikke kurerte deg, Linda.
Jeg tror du kurerte meg. Jeg er tilbake!
-Nei, Nat! -Jo, Linda!
Hold deg fast! Vi kjører Tokyo Drift!
-Ingen barn igjen, eller hva? -Nei, de er i leiligheten.
De elsker lekser nå.
Jepp, de begynner å bli smarte.
-Bob's Burgers. -Pappa, du må komme deg opp hit.
Vi tar det til neste nivå.
Hva er neste nivå?
Slutt å stille spørsmål og beveg deg!
Og du må bruke branntrappen.
Nei til inngangsdøra.
Jeg er nervøs, men spent. Jeg kommer straks.
Teddy, pass på restauranten. Straks tilbake.
Ok.
Hørte du det? Jeg bestemmer.
Han valgte meg, ikke deg.
Jeg er hans beste venn. Men det var nok ikke gitt.
Jeg tror han valgte meg fordi jeg er den rette for jobben.
Og jeg har gjort det før. Han har spurt meg før…
Greit. Du kan være assistenten min.
Herregud.
Jeg sa jo at det er neste nivå.
Se det for deg, bror!
Er du klar til å fly som en gepard? På en madrass?
-Ikke kall meg bror! -Skal bli, bror.
Vent. Kanskje jeg liker det.
-Men dere, dette virker veldig farlig. -Hva er poenget, bror?
Det føles feil av meg å støtte dette som forelder.
Men hva om vi setter en madrass til mot døren der nede,
og så er jeg en god forelder?
Ja, pappa!
Og så kjører vi sammen for maksimal hastighet.
Der er han.
Og vi må rydde opp alt dette før moren deres kommer tilbake.
Om vi overlever, har du en avtale!
Herregud!
Bob?
Jeg må sjekke.
Du bestemmer nå. Pass på restauranten.
Hvis noen kommer inn, sier du "burgere til salgs", som vi øvde på.
Hvis du ikke vil gløde, må du gå,
hvis du ikke vil gløde…
Greit, så denne mumlingen
og det følgende er litt skumlere enn kjeftingen og kastingen var.
Hva skal vi gjøre når du tar ham igjen?
Vi får se, ikke sant?
Han er på vei mot fergen.
Da var det vel over.
For vi skal ikke på fergen, sant?
Vi skal på fergen.
Ja. Du er min nå, Ronnie.
Herregud!
Nat!
Det er veldig nære.
Liker du det, Ronnie?
Herregud, Nat, hva gjør du?
Du dytter bilen hans!
Nat, du dytter bilen hans! Du dytter ham rett over kanten.
Jepp, han skal uti, Lin.
Ronnie Glow er i ferd med å bli Billy Ocean.
Herregud, dette er ikke bra.
Nat, du må prøve stegene igjen.
Du må bruke RRAAP.
-Respirasjon. -Nei.
Reformer.
-Avkoble? -Ikke pokker.
Bruk trompeten din. Jeg begynner.
Nei, Linda!
Jeg skal dytte Ronnie over kanten, akkurat som han gjorde mot meg.
Å nei, du vil drepe ham. Vi dreper en fyr.
Det er meg, Ronnie. Nat Kinkle.
Nat, ikke gjør det.
Jeg gjør det. Dette er ekte.
Det er i meg, og i deg, og det var i moren din.
Hun hadde rett hele tiden om alt.
Måtte hun hvile i fred.
Hun er ikke død.
Og jeg vil ikke si at moren min har rett i alt.
Hun var så sint!
Inn og ut av bilen!
Og jeg tror det er fordi hun var en veldig ulykkelig person!
Men kanskje… Vi bør ikke snakke om dette
mens du dytter noen ut i havet.
Nei, det er greit. Jeg kan multitaske. Jeg hører knapt på deg.
Nat, stopp!
Du spurte meg hva jeg var sint på.
Jeg er sint på moren min fordi hun er sint på livet sitt.
For det livet hadde meg i seg,
og jeg ville at det skulle være nok til å gjøre henne ikke sint.
Men nå som jeg vet det,
kan jeg kanskje begynne å gi slipp.
Og neste gang jeg blir sint, kan jeg se for meg familien min lykkelig i baksetet
og moren min kneblet i bagasjerommet.
Eller kanskje ikke kneblet,
men definitivt i bagasjerommet.
Så jeg vil la deg låne det bildet til Ronnie Glow.
Ok? Vi kan gi slipp.
Ser du? Ha det, raseri.
Gratulerer, Linda.
Du er kurert.
Ikke kurert, men på vei til rekonvalesens.
Vent, hva skjer?
Det er ikke Ronnie Glow, Linda.
Det er limousinkompisen min, Kristof.
Han skylder meg en. Jeg reddet livet hans i Vietnam.
Vi hoppet i strikk. Lang historie.
-Hva? Var alt falskt? -Ja, det var det.
Men det fungerte, ikke sant?
Hva med kjedet? Vi ødela fergen.
Jeg arrangerte det, takket være Sandra, en venn.
Hun er fergekapteinen.
Jeg reddet ikke livet hennes, men kattens,
ved å mate den mens hun var utenbys.
Jeg kan ikke tro at du gjorde dette.
Du er den sinteste trafikanten jeg har jobbet med, Linda.
Men jeg gir aldri opp en klient.
Så jeg måtte være litt kreativ.
Jeg gleder meg til å komme hjem og fortelle Bob og barna om dette.
Det tror jeg på! Vi fikk nettopp 45 minutter til
på fergen som går denne veien,
og så 30 minutters ventetid og 45 minutter tilbake.
Stemmer. Jeg må ringe Bob.
Hvor lang tid vil det ta å fikse døren, Teddy?
-Linda kommer straks tilbake. -Jeg vet ikke når, Bob.
Jeg vet ikke. Vent, jeg er ferdig.
Herregud, de er tilbake. Gjem verktøyene!
Hva skal jeg gjøre? Skal jeg svelge dem?
Hallo, Robert. Jeg presenterer din nye kone.
Send henne tilbake, pappa. Be om en rødtopp.
Jeg fikk A pluss i raseri.
Nei, du fikk C minus.
Jeg besto med glans.
Knirket forbi.
Fortsatt en mulig fare for seg selv og andre.
Jippi, mamma.
Jeg har lyst til å feire.
La oss gjøre noe morsomt, men billig.
Ideer til noe morsomt og billig?
Leke med pappas pupper.
Eller… skal vi si det til henne?
Si meg hva da?
Jeg er redd.
Jeg har deg, Linda. Skyv oss.
Det er spytt overalt!
Oversatt av: Therese Mørken