Norsk tekst av Team NTS
Finn oss på subscene.com og opensubtitles.org/no
La oss gjenfortelle en gammel historie, og vi vil se hvor godt du kjenner til den
Det var en gang to riker, som var veldig dårlige naboer.
Fiendskapet mellom dem var så stort -
- at det ble sagt at bare en stor helt, eller fryktelig fiende kunne forene dem
I det ene kongeriket levde folk, som deg og meg.
De ble styrt av en herskesyk og maktsyk konge
De var aldri fornøyde, og så med stor misunnelse- .
på sin nabos skjønnhet og skatter.
I det andre riket, Ellemosen -
- levde de mest fantastiske skapninger.
Og de hadde ikke bruk for verken konge eller dronning -
- fordi de stolte på hverandre
I et stort tre, ved en høy klippe, i Ellemosen -
- levde en av disse skapningene.
Man skulle tro hun var en normal jente.
Men det var hun ikke.
Hun var en fe.
Slik.
Og hennes navn var Maleficent.
God morgen, fru Kantareller. Flott hatt.
Nei, nei. Det våger du ikke.
Du traff ikke.
- God morgen. - God morgen.
Elsker arbeidet deres, jenter.
- Hva er galt? - Grensevakten har...
- Jeg vil fortelle henne. - Hold deg til reglene.
Jeg forteller det og neste gang kan du fortelle de.
Jeg skulle fortelle det denne gangen. Du kan si det neste gang.
- Fortelle meg hva? - Vel.
Takk. Maleficent...
Grensevakten har fanget en mennesketyv med vesken full av juveler.
Beklager.
Hun og vingene hennes.
Mennesker? Her? Forhåpentligvis blir det ikke krig.
Jeg er ikke redd.
Dessuten har jeg har aldri sett et menneske i virkeligheten.
Kom ut!
Nei, de vil drepe meg.
Videre er de stygge å se på.
Det er ganske frekt.
Han snakker bare tull, Balthezar. Du er nydelig.
Det er galt å stjele, men vi dreper ingen for det.
Kom ut! Kom når jeg sier det.
Er du helt utvokst?
Nei.
- Jeg tror det bare er en gutt. - Og du er bare en jente.
- Hvem er du? - Mitt navn er Stefan.
- Hvem er du? - Jeg heter Maleficent.
Ja, selvfølgelig.
- Du må gi det tilbake. - Gi tilbake hva?
Hvis jeg hadde visst at du ville kaste den ut ville jeg beholdt den.
Jeg kastet den ikke bort. Jeg sendte den hjem.
Det samme gjør jeg med deg.
En dag vil jeg bo der oppe. På slottet.
Hvor bor du nå?
- I en låve. - Foreldrene dine er bønder?
Foreldrene mine er døde.
Det er mine også.
Vi ses vel igjen.
Du bør ikke komme tilbake.
Det er for farlig.
Hvis jeg alikevel kommer tilbake, vil du være her?
Kanskje.
Hva nå?
Ringen din. Feer brenner seg på jern.
Beklager.
Jeg liker vingene dine.
Maleficent tenkte på hvordan Stefan kastet ringen vekk -
- han som ikke eide noen ting, bare for å kunne berøre hverandre igjen.
Og det rørte hjertet hennes.
Dermed hadde tyven, som ville stjele en edelsten -
- stjålet noe av langt større verdi.
Maleficent.
Etter så mange uker. Se hvem som kom tilbake.
Jeg tenkte at det var verdt å ta sjansen.
Hvordan har dere det gøy her?
Det mest usannsynlige vennskap oppsto mellom dem.
Og det virket ihvertfall for de to -
- som om at feiden mellom menneskene og feene var glemt.
Som det ofte skjer, så utviklet vennskapet seg til noe mer.
Og på hennes 16-årsdag, fikk hun en gave av Stefan.
Han fortalte henne at det var et ekte kjærlighetskyss.
Men slik kom det ikke til å bli.
Ettersom årene gikk, trakk Stefans ambisjoner ham bort fra Maleficent -
- og i stedet mot fristelsene i menneskets rike.
Mens Maleficent, som nå var den sterkeste av alvene, ble Ellemosens beskytter.
På sine ensomme turer lurte hun på hvor det ble av Stefan.
For hun forsto ikke menneskets grådighet og misunnelse.
Men det skulle endre seg.
For menneskekongen hadde hørt om en sterk makt i Ellemosen.
Og den ville han knuse.
Alle mann, stopp.
Det er det!
Det mystiske Ellemose -
- hvor intet menneske våger å trå -
- av frykt for de magiske skapningene som bor i myra.
Jeg sier, la oss knuse dem!
Ikke kom nærmere!
En konge tar ikke imot ordrer fra en fe.
Du er ikke en konge over meg!
- Skaff meg hodet. - Bataljon!
Reis dere og stå imot meg!
Det er forbannede skapninger!
Angrip!
Du!
For kongen!
Du får ikke Ellemosen. Ikke nå og aldri noensinne.
Da jeg kom til tronen -
- ga jeg folket et løfte.
En dag tar vi Ellemosen og dets skatter.
Hver og en av dere har sverget troskap til meg.
Og til vår sak.
Beseiret på slagmarken. Skal det være min arv?
Det står dere og venter på at jeg skal dø.
Det vil ikke være lenge til. Men hva så?
Jeg vil velge en etterfølger til tronen-
- som kan ta seg av datteren min.
Hvem av dere er verdig?
Drep det monsteret.
Hevn meg.
Etter min død skal den mannen overta tronen.
Maleficent.
Hvordan er livet med menneskene?
Maleficent, jeg har kommet for å advare deg.
De vil drepe deg. Kongen vil ikke hvile før du er død.
Vær så snill. Du må stole på meg.
De hadde mye å snakke om. Og årene falmet for en stund.
Maleficent tilga Stefan for hans ambisjoner.
Og alt var som før.
Maleficent ?
Hva er dette?
Jeg har hevnet deg, min herre.
Er hun beseiret?
Du har utrettet noe stort.
Du gjorde det andre fryktet å gjøre.
Du vil bli belønnet.
Jeg vil gjøre mitt beste for å være en verdig etterfølger, Deres Majestet.
- Din jerv. - Bli til et menneske.
En demon!
Hva har du gjort med mitt vakre jeg?
Skulle han heller drepe deg?
- Jeg er ikke sikker. - Beklag deg nå ikke.
Jeg har reddet livet ditt.
- Tilgi meg. - Hva er navnet ditt?
Diaval.
Som en takk for at du reddet meg, er jeg din tjener.
Jeg gjøre alt det du vil.
Vinger.
Du må være vingene mine.
Får jeg presentere den første av slekten.
Hans Kongelige Høyhet, Kong Stefan.
Han gjorde dette mot meg for å bli konge?
Hva nå, Herskerinne?
En jente!
Det ble en jente.
- Og? - Jeg så ingenting.
- Men de har et... - Et hva?
Et barn.
Kong Stefan og dronning har fått et barn.
Det skal være dåp.
Det blir en storslått feiring.
En storslått feiring for en baby.
Vidunderlig.
Gjestene kom i store folkemengder til dåpen.
Likeså tre feer som ville statuere et fredseksempel.
Se der, der er barnet.
- Det er så søt. - Konsentrasjon, dere to.
Jeg sier det ikke igjen.
Vær hilset, Deres Majestet.
Mitt navn er Pileurt. En av Ellemosens feer.
Mitt navn Fiola, Deres nåde.
Og jeg er Tistelvill, Deres Høyhet.
De har en gave til vår datter.
Ikke bare hvilken som helst gave. Vi kan nemlig trylle.
Vel.
Lille søte Aurora.
Jeg gir deg skønnhetens gave.
Mitt ønske er at du aldri vil føle deg trist.
At du er fornøyd. Alle ditt livs dager.
Søte baby, mitt ønske er...
Det er Maleficent.
Vel, vel...
Hvilken flott forsamling, kong Stefan.
Kongelige og fyrster. Lav adel og...
Så gøy.
Selv folket.
Jeg ble ganske fortvilet når jeg ikke fikk en invitasjon.
Du er ikke velkommen.
Vel, slik en vanskelig situasjon.
- Er du ikke fornærmet? - Ikke i det hele tatt.
Og for å vise at jeg ikke bærer nag -
- vil jeg skjenke barnet deres en gave.
Nei, Vi vil ikke ha noen gave!
- Hold deg unna prinsessen. - Ja, hold deg unna.
Hør etter, alle sammen.
Princess skal sannelig vokse seg stor og vakker.
Elsket av alle rundt henne.
Det er en fin gave.
Ikke gjør det.
Før solnedgangen på hennes 16. årsdag -
- vil hun stikke seg på nålen på en rokk -
- og falle i dyp søvn.
En søvn hun aldri vil våkne opp fra.
Maleficent, jeg bønnfaller deg.
Jeg liker når du tigger.
Gjøre det igjen.
Jeg bønnfaller deg.
Vel.
Prinsessen kan vekkes fra fra søvnen,-
-men bare av et ekte kjærlighetskyss.
Forbannelsen vil vare evig.
Ingen makt på jorden kan endre den.
Kongen befalte soldatene å samle inn alle rokker i landet.
De ble ødelagt og brent, slik at de ikke kunne brukes igjen -
- og skjult i slottets dype kjellere.
Han betrodde i hemmelighet barnet til de tre feene.
De skulle gjemme henne på en avsides plass i 16 år og en dag.
Stefan forskanset seg bak slottet murer-
- mens soldatene hans dro land og strand, på jakt etter Maleficent.
Men hun lagde sine egne murer-
- så Ellemosen aldri mer skulle bli forsøplet av en menneskesjel.
Og hun fråtset i den sorgen som hennes forbannelse hadde forårsaket.
Feene begynte deres oppgave med å oppdra Aurora, i en hytte i skogen.
- Du godeste, nei.. - Er det huset?
- Det ser grusomt ut. - Kom igjen.
- Vi trenger en mindre baby. - Eller en større kropp.
Nei, det vi trenger er en skikkelig forkledning.
Vi må tilpasse oss våre omgivelser mens vi oppdrar barnet.
Kom igjen, damer.
Er dere klare? En, to, tre og voks.
Det var bedre.
Nå vil ingen stille spørsmål.
Vi er ikke feer mer, vi er tre bønder som oppdrar deres foreldreløse barn.
Og ikke mer flyging.
- Ikke mer flyging? - Nei.
Og ikke noe mer magi. Dere hørte meg.
Tenk om noen fant oss.
Der er du. Hvorfor gjemmer du deg alltid?
Kom igjen.
Det er så stygt at jeg nesten får vondt av det.
Jeg hater deg... monster.
Task var kanskje for mye for alvene.
- Hvorfor gråter hun? - Kanskje hun er sulten.
Så gi henne noe å spise.
Den kommer til å sulte med de toskene til å passe henne.
- Hva? - Du jukser.
- Jeg så det også. - Vi begynner helt på nytt.
Pass på dine egne saker.
Din... oppblåste geit.
Oppblåste geit.
- Stopp med det. - Jeg gjør ikke noe.
- Noen gjør noe. - Ikke jeg.
Dere to leker juleleker med meg, og det finner jeg meg ikke i.
Stopp!
Se hva dere har gjort.
Du må innrømme at det er gøy.
Som dagene gikk ble Stefan formørket. Fortært av paranoia og hevn.
Fyr!
Løp!
Du har mislykkes.
Muren kan ikke brennes. Den er ugjennomtrengelig.
Ingenting er ugjennomtrengelig.
Verken muren eller Maleficent. Heller ikke forbannelse.
Skaff meg smeden
Se på det. Monsteret holder på å falle utfor stupet.
Hva?
Hei.
Av sted med deg. Gå.
Gå.
Jeg liker ikke barn.
Opp.
Av sted med deg. Løp
Som Maleficent sa, Aurora vokste opp og ble grasiøs og vakker.
Vakre fugl.
Langt fra det høye slottet som hun ikke lenger husket.
Og som årstidene vekslet, og blomstene vokste -
- gjorde hun det samme.
Hun undret seg på verden rundt henne.
Og på hva som lå utenfor tornekrattet.
Monsteret er litt for nysgjerrig.
Hun var ikke den eneste som ville gjennom krattet.
Er det henne? Er det Maleficent?
Bring dem til meg.
Det er bare en bondetamp.
- Hvordan kunne du gjøre dette mot meg? - Du sa jeg kunne velge.
- Ja, men ikke en hund. - Det var en ulv, ikke en hund.
Det er det samme. De er skitne og onde.
- Og de jakter fugler. - Flott.
Neste gang forvandler jeg deg til en mark.
Jeg vil gladelig forvandles til en makr i stedet for en...
Jeg lurer på...
Jeg vet at du er der. Ikke vær redd.
Jeg er ikke redd.
Så komme ut.
Da vil du bli redd.
Nei, det vil jeg ikke.
Jeg vet hvem du er.
Gjør du?
Du er min Fe-gudmor.
- Hva? - Fe-gudmor.
Du har våket over meg hele livet.
Jeg har alltid følt din tilstedeværelse.
- Hvordan? - Skyggen din.
Den har vært med meg siden jeg var liten.
Uansett hvor jeg gikk fulgte skyggen din meg.
Jeg husker deg, vakre fugl.
Det er Diaval.
God dag, Aurora.
Jeg har kjent deg siden du var liten.
Det er som jeg forestilte meg det.
Det er så vakkert. Jeg har alltid ønsket...
God natt, monster.
Du håner meg.
Jeg vet hva du gjør.
Jeg vet nøyaktig hva du gjør.
Dronningen ønsker ditt nærvær.
- La meg være i fred. - Hun er veldig syk, din nåde.
Legen frykter at hun ikke vil overleve natten.
Ser du ikke at jeg er i midt i en samtale?
Når forbannelsen mislykkes vil Maleficent oppsøke meg.
Og den dagen vil jeg være klar.
Det er så vakkert.
Jeg opphever forbannelsen.
La det være ugjort.
Jeg opphever forbannelsen.
La det være ugjort.
Jeg opphever forbannelsen.
La det være ugjort.
Jeg opphever forbannelsen.
La det være ugjort.
La det være ugjort!
Forbannelsen vil vare evig.
Ingen makt på jorden kan endre den.
Har alle de vakre menneskene vinger?
De fleste har.
Hvorfor har ikke du?
Alle andre feer kan fly.
Jeg hadde vinger en gang, men de ble stjålet fra meg.
Mer er det ikke å fortelle.
Hvilken farge var de?
Var de store?
Så store at de tok i bakken.
De var sterke.
De bar meg opp over skyene og tålte motvind.
De sviktet meg aldri.
Ikke en gang.
De kunne jeg stole på.
Hun kommer.
Hvor er mennene dine?
- I køyene sine, Deres Høyhet. - De skal på arbeid med en gang.
De er slitne, min herre. Jeg tvinger dem til å jobbe sent.
- Jeg ønsker å se dem på jobb nå. - Det er sent.
Det er sent.
-Vekk de. -Deres høyhet.
Vekk dem! Jeg ønsker å se dem arbeide.
Vi er nesten tom for tid. Kom dere i gang.
Aurora, kom hit.
Sitt ned.
- Jeg må fortelle deg noe. - Hva er det?
Det er ondskap i denne verden.
Og jeg kan ikke beskytte deg mot den.
Jeg er nesten 16 år gammel, så jeg kan ta vare på meg selv.
Det vet jeg.
- Det er også noe annet... - Jeg har en plan.
Når jeg blir eldre, vil jeg bo i Ellemosen med deg.
Da kan vi passer på hverandre.
Du trenger ikke å vente til du er eldre.
- Du kan bo her nå. - Det vil jeg.
Jeg skal sove i trærne, og spise bær og nøtter.
Og alle de vakre menneskene vil være mine venner.
Jeg ønsker å bo her resten av livet mitt. Jeg forteller tantene mine det i morgen.
Jeg ser deg i morgen.
Jeg er så spent.
Kjære tanter, jeg er nesten 16 år gammel, og skal leve mitt eget liv.
Jeg vet det. Jeg elsker dere alle.
Det er på tide å si farvel.
Dere har vært greie mot meg, bortsett fra da dere serverte meg edderkopper.
Hei.
Beklager forstyrrelsen, men jeg er på vei til kong Stefans slott.
og jeg har gått meg bort.
Kan du hjelpe meg?
Jeg beklager, det var min feil.
Tilgi meg.
Det er den veien.
Slottet.
- Hva heter du? - Phillip.
- God dag, Phillip. - Hva heter du?
Aurora.
God dag, Aurora.
Det var hyggelig å møte deg, og unnskyld min klumshet.
- Du er tilgitt. - Det er bra.
Jeg får komme meg videre.
Farvel.
Kommer du tilbake samme veien.
Ingenting kan stoppe meg.
- Vi ses snart igjen. - Veldig snart.
- Farvel, Phillip. - Farvel. Inntil videre.
Stopp med det.
Og? Gutten er svaret.
- Nei, Diaval. - Jo.
Du husker vel at et kjærlighetskyss kan heve forbannelsen.
Et kjærlighetskyss? Har du ennå ikke forstått det?
Jeg forbannet henne så det ikke eksisterer.
Det er kanskje din mening.
Hva med Aurora?
Gutten kan være hennes eneste sjanse.
Det er hennes skjebne uansett hva.
Bare gjør det. Tryll meg om til noe.
En fugl eller en orm. Jeg er likegyldig.
Jeg er så glad for at vi drar i morgen.
Dere reiser ikke i morgen.
I morgen er Auroras 16 årsdag.
Og kong Stefan sa vi skulle komme med henne etter bursdagen.
Ja.
- Han sa på bursdagen hennes. - Nei, dagen etter bursdagen hennes.
- På. - Etter
- På. - Etter.
Stopp!
Hva?
Hvordan våger du.
- Jeg må snakke med dere. - Hva er det?
Jeg beklager å måtte si det, men jeg fyller 16 i morgen.
Jeg drar hjemmefra.
Hør her, lille frøken.
Jeg ikke har tilbrakt 16 år i dette skuret med disse to idiotene-
- så du kan ødelegge det den siste dagen.
Vi tar deg med tilbake til din far...
Min far?
Dere fortalte meg at foreldrene mine var døde.
Jeg tror du bør sette seg ned.
Fe-gudmor.
Jeg er her.
Når skulle du fortelle meg om forbannelsen min?
Er det sant?
Det er det.
Mine tanter sa det var en ond fe.
Jeg husker ikke navnet hennes. De sa...
- Det var... - Maleficent.
Er det deg?
Er du Maleficent?
Nei, ikke rør meg.
Du er det ondeste som finns i denne verden.
Du...
Finn ungen.
Beklager å bry deg, din nåde.
Vi fant jenta ved porten.
Hun hevder å være prinsesse.
Far. Det er meg, Aurora.
Du ser ut som din mor.
De brakte deg tilbake en dag for tidlig. Jeg fortalte det jo til de tre fjolsene.
Lås henne inn på rommet.
Gå.
Forbered soldater. Maleficent kommer.
Så godt det er å være liten igjen.
Jeg elsker de små føttene mine.
Konsentrer deg nå. Vi må finne Aurora.
Ellers halshugger kongen oss.
Prinsesse.
- Jeg leter etter en jente. - Selvfølgelig gjør du.
Jeg trenger en hest.
Aurora.
Kom igjen, Diaval.
Aurora.
Raskere, Diaval.
... stikke seg på nålen
...på en rokk
Det er gjort.
Vaktene er klare. Han venter på deg der.
Hvis vi går inn i slottet, kommer vi oss ikke ut i live.
Bli her. Dette er ikke krig.
Takk.
Jeg trenger deg, Diaval. Jeg kan ikke gjøre det uten din hjelp.
Jeg kan høre deg.
Se på henne.
Se hva du har gjort.
Hun sover bare.
Hun sover bare?
Hun sover bare.
Hun sover bare. For alltid.
- Hva med kysset? - Ja, kjærlighetkysset.
Ekte kjærlighet finnes ikke.
Det er hennes eneste alternativet, din nåde.
Herskerinne?
- Hva skal vi gjøre? - Vi kan ikke gi opp. Kom igjen, jenter.
Vi vet ikke engang hvor vi skal begynne.
Ekte kjærlighet vokser ikke på trær.
Beklager.
Dette er pinlig, men jeg vet ikke hvor jeg er.
Kong Stefans slott.
Det var jo hitt jeg skulle.
Jeg husker ikke helt hvordan jeg ankom slottet.
Hvorfor kom du?
Min far sendte meg for å oppsøke kongen.
- Hvem er far din? - Kong John av Utsted.
En prins!
Aurora?
Han kjenner henne.
Hvorfor sover hun?
Hun er fanget av en forbannelse.
Er hun ikke vakker?
Den vakreste jenta jeg noensinne har sett.
Vil du kysse henne?
- Veldig gjerne. - Kyss henne da.
Det føles helt feil.
Jeg kjenner henne ikke . Jeg har bare møtt henne en gang.
Har du ikke hørt om kjærlighet ved første blikk? Kyss henne.
Kom igjen.
Var det en forbannelse?
Kyss henne!
Du gjorde det ikke ordentlig.
Det skulle være et kjærlighetskyss.
Hva gjør dere?
Vi må holde utkikk.
Jeg sa det jo.
Jeg ber ikke om tilgivelse.
Det jeg har gjort kan ikke bli tilgitt.
Jeg var fortapt.
Fylt med hat og hevngjerrighet.
Så kom du. Aurora.
Du stjal det lille som var igjen i hjertet mitt.
Og nå har jeg mistet deg for alltid.
Jeg lover deg, at ingenting vondt vil skje med deg -
- så lenge jeg lever.
Ikke en dag vil det gå, hvor jeg ikke vil savne smilet ditt.
God dag, Fegudmor.
God dag, Monster.
Ekte kjærlighet.
Hun er her, sir.
Skal vi tilbake til Ellemosen?
Hvis det er ditt ønske.
- Stopp! - Tilbake.
Bli til en drage.
Løp, Aurora.
Det er nok!
Hvordan føles det?
Å være et flammende dyr jeg har temmet.
Om du vil det eller ikke så skal du opp å gå.
Drep henne!
Skyt henne!
Kom igjen.
Det er slutt.
Maleficent fjernet tornekrattet -
- og tok av seg kronen.
Hun inviterte Aurora. Hun skulle få se hvordan Ellemosen var før.
Den gang, for lenge siden, da Maleficent var barn -
- og hun hadde en lett hjerte.
Og som nå hadde fått igjen.
Men det var ikke alt.
Skynd dere...
Vent på meg.
Vi gir lille Aurora denne kronen.
For å ha ofret sine beste år...
Bare glem det.
Våre kongeriker har blitt forent.
Her har dere deres dronning.
Så du ser...historien er ikke helt som du har blitt fortalt den.
Jeg burde vite det for det er meg de kalte Tornerose
Til slutt ble mitt rike forent. Ikke av en helt eller en skurk -
- som legenden forteller.
Men av en som både var skurk og helt.
Hennes navn var Maleficent.
Norsk tekst av Team NTS