Hollywood Classic Entertainment uvádí
Jedeme pařit!
Jo, bejby! Gilly, pojď sem za mnou!
Jo!
Jedeme, čekaj na nás buchty!
- Rychlejc! Sešlápni to na podlahu. - Pařba!
Jeď! Jeď!
Jo, Jakeu!
BEZ DECHU
- Tak, dámy, už jsme tady. - Připravte se na pařbu!
- Jo! - Jsme tady!
Nathane!
- Vole, ty seš magor. - To jsem.
- Jsi celej? - Jo.
Jdeme na to.
Koukni na to!
- Gilly! - Hned jsem zpátky.
- Dobrá kvalita, co? - Díky. Dobrý zboží. -Správně.
- 200 babek, vole. - To je zlodějna.
Férová cena. Dělám nejlepší falešný občanky v Pensylvánii.
To napiš do přihlášky na vysokou.
Vy jste takoví solidní.
Musím vás protáhnout podsvětím.
- Pozor. Jde sem. - A je to tu zas.
- Už je tady. -Ahoj, Karen. - Ahoj, Nathane.
- Dávej bacha. - Na co? Ty jsi vrazil do mě.
Billy! Myslím to vážně. Poslouchej...
Tak pojď.
- To myslí vážně? - No ne!
To bylo dobrý. Jdeme se zbourat.
Počkej! Míček!
Pokaždý!
Počkej, oznámení! Malej dárek od táty.
VIP lístky na první domácí zápas Pirates.
- Tak na to se napiju. - Dneska si to užijem!
- Připijeme si! - Skvělej večer!
Koukni se na toho kluka. Vstávej.
Ať jsi, kdo jsi, musíš vypadnout. Za hodinu jsou tu naši.
Musíme si pospíšit, nebo mě zabijou.
Nemáš další pytle?
- Nemusíš mi to pomáhat sbírat. - To je to nejmenší.
Jestli tě tu naši uvidí, fakt se naštvou.
Jo, to moji taky.
V pravou chvíli.
- Nasaď si rukavice. Prober se. - Chceš ze mě tu kocovinu vymlátit?
Chceš pít jako chlap? Schválně, jestli taky boxuješ jako chlap.
Uhoď mě.
Dělej! Prašť mě. Nehrajeme paci paci. Bouchni mě sem.
Hýbej nohama.
Jsem tady. Uraž mi hlavu. Tak dělej.
- Ruce nahoru! - Mí kluci...
Zvedni ruce, dělej!
- To je kravina. - Já ti řeknu, co je kravina.
Ožrat se tak, že se nemůžeš bránit. Krýt si záda.
To je kravina, hochu.
Otoč se! Bude to?
Kevine!
Jsi teď rád, že sis vyrazil?
Nechutná to tak, jako když to jde dovnitř, co?
Tomu já říkám pařba. Chceš mi ublížit, Nathane?
Musíš ovládat svůj vztek.
Přemýšlej o tom. Vyčisti si hlavu. Soustřeď se.
Klinč? To toho víc neumíš?
Tvoje máma dává tvrdší rány. Tak se předveď.
Moc pomalý! Dělej!
Používej hlavu. Mysli!
Něco předveď, nebo půjdeš k zemi. Dělej!
- Myslel jsem, že boxujeme. - Vítěz je ten, kdo ukončí zápas.
Vypadám, že jsem skončil?
Chceš hrát bez pravidel? Tak pozor, co si vykoleduješ.
Vstaň! Ta nebyla tak tvrdá.
Co je? Využij svůj vztek! Přemýšlej, ovládej ho.
Hlídej si odkrytí. Nemůžeš mě udeřit ani kopnout.
Co uděláš?
Víc nesvedeš? Musíš mě vyvést z rovnováhy.
Tak se ukaž!
Dobrá trefa. Konečně něco.
Jsem větší než ty, ale můžeš si mě podat. Dělej!
- Počkej, až ty budeš starej. - Hele, kluci!
- Kevine! - Máš mě na lopatě. Doraž mě.
Tak dost!
- Jenom trénujeme. - Spíš se snažíte navzájem zabít.
Ne, je to v pohodě, viď?
Dobrá práce, synku.
- Táhne z tebe pivo. - Můžu se jít osprchovat?
Nechci, aby mi jednou zavolali, že jsi to s motorkou napálil do stromu.
Já jsem neřídil.
Byl jsi pryč celou noc a nezavolals. Máš týden zaracha.
- To myslíš vážně? - Jo, naprosto.
- Proč? Ty mi nevěříš? - Po včerejšku už tolik ne.
Už jsi slyšel, že důvěru si musíš zasloužit?
- Ty děláš jógu? - Zkoušel to.
- Řekni mu to. - Ty jsi byl na józe?
- Máma mě tam vzala. - Vážně?
- A druhý den tě všechno bolelo. - Vůbec ses mě nezeptala.
- Musím se tě na všechno ptát? - Ne.
Pokud každý vedem tajný život, ale na to si nevzpomínám.
- Táta by potřeboval jógu. - Má důležitější věci na práci.
- Jóga svědčí tělu i duchu. - Jaký má praktický význam?
- Hodila by se ti. - Až se dám na pletení košíků.
Nathane, nádobí!
Máma uvařila, já celý den dřel, a co ty?
Nezkusíš otočku?
Jak chceš.
Jsi čím dál tím lepší.
Tak je to pokaždý, Billy!
Za to můžeš ty, Karen!
Ty myslíš jenom na fotbal. Tak si jdi.
Taky že jo. Tohle nemám zapotřebí. Ty jsi teprve na střední.
Můžu mít každou holku z vysoký. Bože!
Co čumíš, magore?
Někdy si připadám jako magor.
Nijak nevyčnívám z davu.
Ale uvnitř... si připadám jiný.
Jako cizinec ve vlastním životě.
Sedím u snídaně s rodiči
a říkám si...
''Co je to za lidi?''
Tak se cítí každý dospívající.
Chodí všichni ke cvokaři?
Každý nemá insomnii a netrpí návaly vzteku.
Vyzkoušel jsem vaši techniku.
Včera si na mě jeden kluk dovoloval.
Měl jsem sto chutí přeběhnout ulici a rozbít mu hubu.
- Ale ovládl ses. - Jo.
Potlačil jsem vztek.
Vychladl jsem. Nestálo to za to.
Výborně, Nathane.
Před rokem bychom vedli tento rozhovor před soudem pro mladistvé.
Děláš pokroky.
Ale pořád mám ty zlé sny.
Kdy to bylo naposledy?
- Předevčírem. - Nějaké nově detaily?
Bylo to skoro to samé. Vidím tam stát ženu.
Začne mi zpívat. Myslím, že ukolébavku.
Potom přijde ten útok.
A pak je po všem.
Některé sny vycházejí ze skutečnosti,
ale jiné jsou snahou naší mysli zahnat úzkost
hluboko do našeho podvědomí. Nemusí to být nutně zlá věc.
Většina psychiatrů chce takové věci rozkrýt, ne?
Já nejsem jako většina.
Náš čas vypršel.
- Užij si víkend, Nathane. - Díky.
Do toho, Talbots!
- Myslím, že zápas jsi vyhrál ty. - Rozhodně. -Jste fakt debilové.
Vy jste mě přemluvili, abych se dal na zápasení.
- Byl to tvůj nápad. - ''Je to sranda, Gilly. ''
Je to sranda, když někomu dáváš co proto,
ne když to schytáváš ty.
Dělej, Nathane!
Hoď ho na zem!
Polož ho na lopatky! Máš ho! Drž ho na zemi.
Konec!
Jo, jasně. To je lehký, když se po tobě převalí.
- Ani pořádně nezabral. - Zvládnul bys ho ty?
Asi jo.
Dáváš se k domobraně?
Chodím se párkrát týdně vyřádit na střelnici.
- Jsem panic. Co jinýho mám dělat? - To je fakt.
- Byl tady. - Nezavolal mi.
A je to tu zas. Ty koukáš po ní, ona po tobě.
Jeden po druhým jedete, a nikdo neudělá první krok.
Tak už se rozhoupej. Děláš, jako bys měl strach s ní promluvit.
Nemám strach.
Mně se nechce do třídy...
- Tak něco dělej. - Fajn.
Sleduj.
Ahoj...
Karen.
- To šlo hladce. - Jo.
V tomto předmětu po vás budu chtít minimum práce,
jen abyste získali iluzi, že se něco dozvídáte,
a alespoň trošku mě ujistili, že vás něčemu učím.
Ten předmět se jmenuje sociologie. Věda o společnosti.
O lidech. Jako jste vy. Vyberete si jedno z témat
a vypracujete o něm desetistránkový referát.
Tato práce bude tvořit
75 % vaší známky v pololetí.
Já vím. Zničil jsem vám život.
Ale víte, co pro vás udělám?
Přidělím vám parťáka.
Abyste se naučili podělit se o zodpovědnost, rozdělit si práci.
Ernesto, budeš pracovat se Susan. Nathane, ty s Karen.
Gilly, na tebe čeká Sean. A dále Ladislav a Mohammed.
Romeo a Julie...
- Dobrý den, paní Harperová. - Ahoj. Jak se máš?
Nebudu za tebe dělat všechnu práci, jasný?
Jasný.
Pořád si rád hraješ.
Kdy jsi tady byla naposled?
To jsi měl ještě palandu.
Páni!
Nechcete něco k jídlu nebo pití? Nebo víc polštářů,
- abyste mohli sedět na zemi? - Mami!
- Dobře. Mám nechat otevřené dveře? - Zavři je, prosím.
Dobře.
Měli bychom se dát do práce.
Píšou, že každý den je nahlášeno 2300 nezvěstných Američanů.
Našel jsem stránku s pohřešovanými dětmi.
Je tu výška, váha,
věk, oblíbená jídla,
lékařské zprávy. Podívej.
Páni! Místa, kde byli naposledy spatřeni, blízké osoby.
Všechno.
Jo.
Pošlu ti ten odkaz.
Slyšela jsem, že ses po té party probudil na trávníku jen v prádle.
Normální kanadský žertík.
- Nestojí to za řeč. - Jasně.
A měl jsem na sobě kalhoty. Jo.
- Tvůj přítel po mně vystartoval. - Není to můj přítel.
Co jsi mu řekla, že tak rychle vycouval?
Že ho kopneš do hlavy a přede všema ho ztrapníš,
jestli se nepřestane chovat jako debil.
Jak jsi věděla, kam bych ho kopnul?
Jak dlouho bydlíme přes ulici, Nathane?
Hele, podívej se na tohle.
Co je to?
Našla jsem stránku, kde vidíš, jak by ty ztracené děti vypadaly dnes.
Když někoho poznáš, můžeš kliknout na jeho fotky z dětství.
- Podívej na tohohle. - Jason Statham...
je Justin Bieber.
No fakt!
Další.
Ryan Seacrest je...
Lady Gaga.
Další.
Matt Damon je...
Ty.
Není mi podobný.
Ne, to rozhodně nejsi ty. Tenhle je moc hezkej.
- Můžeš mi ten odkaz poslat? - Jo.
Přijede mě zkontrolovat strejda, protože naši jsou pryč.
Kdy chceš začít s osnovou?
- Co kdybych se stavil za hodinu? - Jo, paráda.
Ahoj.
To je divný.
Zkazilo mi to chuť.
Martin a Lorna Priceovi.
Takže citrón a pak kapary.
- Trochu orestovat. - Co je?
- Kam chceš jít? - Cože?
Pojď sem. Zapomněl jsi, že máš zaracha?
Nathane, máma ti něco řekla. Pojď sem.
Jdeš ke Karen?
- Jo, kvůli projektu do školy. - Jakému projektu?
O webových stránkách.
- Můžu jít? - Musíte to dodělat dneska?
- Chtělo by to. - Do školy?
Do školy.
Když je to kvůli škole... Ale ten zarach platí.
- Správně. - Je to práce.
- Dobře. - Vrať se brzy. -Jasně.
- Do večeře doma. - Jo.
- Ahoj. - A chovej se slušně.
- Náš chlapeček. - A já jsem na to kývla!
Bože. Pamatuju si, když byla Karen malá.
- Teď je pěkně vyvinutá. - Je milá. A hodná.
- Tak jsem to myslel. - On je taky hodný.
Podoba tam je, ale myslím, že to nejsi ty.
No dobře. Řekni mi proč.
Tak zaprvé, tomu klukovi je tři a půl roku.
- V tom věku vypadáme všichni stejně. - Ano.
- Ale máme stejnou bradu. - Náhoda.
Fajn.
Vysvětli tohle.
Je to podobné tričko.
Nejen tričko, i flek na levém rameni.
Tady. Podívej.
Do prdele.
Kontaktovat online.
Steven Price.
Jmenuju se Marisa.
Marisa?
Nathan.
Viděl jste Stevena Price?
Možná ano.
Povíte mi něco víc?
Kde jste, pane Harpere?
VYHLEDÁVÁNÍ ZAHÁJENO
To nechápu. Není divné, že chce znát tvou adresu?
Aktivováno vzdálené spuštění webkamery
Proč chce vědět, kde právě jsi? Měl by jim stačit tip.
Je to podezřelé. Nemám z toho dobrý pocit.
Neměl by sis promluvit s rodiči?
LONDÝN, ANGLIE
Pane Kozlowe,
chtěl jste být informován, až stránka zaznamená přístup.
Když to někdo zjistí,
budeš mít průšvih, protože to je nejspíš falešná stopa.
A já budu mít taky průšvih. Nemyslíš, že je to nějak divný?
Možná je to všechno omyl.
Možná jsi adoptovaný nebo nalezenec. Člověk nikdy neví.
Kdyby mě adoptovali, proč by moje fotka byla na té stránce?
Lepší otázka je,
jestli je to pravda, kdo jsou ti lidé, se kterými žiješ?
Až tam budeme, bude se chtít potápět s námi.
Budeš dávat pozor, ano? Na plachty, na změny počasí.
Občas budeme s mámou spát. Ty převezmeš kormidlo.
Naše životy budou v tvých rukou. Nechci strašit,
ale je to tam nebezpečné. Oceán je pořádná bestie.
RODNÝ LIST
Co to máš?
Ztratil jsem řidičák. K novému potřebuju tohle.
- Jde vážně o tohle? - O co jiného by mělo jít?
- Nemáš to kvůli falešné občance? - Ne.
- O co jde, kámo? - Nevím. Asi ztrácím rozum.
- Naši jsou na psychopaty nudní. - Hele, člověk nikdy neví.
Tohle jsi ty ve dvou letech.
Ve třech, v pěti.
Hezký... Hezký.
Tak moment!
- Vidíš tu fotku, kde ti je pět? - Jo, proč?
Je divně oříznutá. Je tam obrys něčího ramena.
Je jasně zvětšená. Jako by tam někdo neměl být vidět.
Máš nějaké další fotky z dětství? Tyhle nic nedokazujou.
Nemám. Jenom tunu těch, co jsem fotil sám.
Pár rodinných fotek je všechno, co z dětství máš?
Víc jsem nenašel.
Nathane, já mám miliony trapných rodinných fotek.
Z některých se mi chce zvracet. A ty máš všehovšudy dvě?
Už ti ani nestojím za pozdrav?
Ahoj.
Ti puberťáci!
Ahoj.
Na co koukáš?
Tvoje tričko z dětství.
Jsi moje matka?
Ty jsi můj syn.
Tomu nerozumíš, je to složité.
Odpověz mi. Jsi moje matka?
Ne, Nathane, nejsem.
Chtěli jsme ti to říct už dávno, ale nedokázali jsme to.
Pokračuj.
Řekni mi všechno.
Týká se to i Kevina. Musím jít.
Hned nás neodsuzuj, ano? Nic nevíš.
Mám tě ráda.
To ty z nás děláš rodinu.
Mám tě ráda a jsi můj syn. To nemůže nic změnit.
Ne...
Je mi to tak líto. Nesmíš mě nenávidět.
Dojdu pro tátu.
- Jo? -Ahoj. Slyšela jsem tě přijet.
Karen, je to pravda. Máma mi to přiznala.
Co? Bože, musíš být úplně rozhozený. Hned přijdu.
Dobře, pojď zadním vchodem.
Mrzí mě to.
- Paní Harperová? - Ano.
- Jak se máte? - Dobře, děkuju.
Jsme vyšetřovatelé z oddělení pro mladistvé.
Jde o vašeho syna Nathana. Máme pár otázek.
Můžeme na chvilku dál? Počkejte!
Keve!
Kde je? Řekněte nám, kde je.
Mého syna nedostanete!
Kdo jste?
Spusť to. Já jdu pro kluka.
Uteč, Nathane!
Ne! Běž, synku. Utíkej! A nezastavuj se!
Karen!
Běž dovnitř.
Pohyb!
To bude dobrý. Neboj, ani to neucejtíš.
Taková škoda.
Kdo jste?
Co jste zač? Odpovězte!
- Nathane, dost! - Zabili jste mi rodiče.
Přestaň. Řeknu ti, co chceš vědět.
Ale nehodlám tu umřít. V troubě je bomba.
Co?
Proboha!
OBČANÉ CIZÍCH STÁTŮ SI PŘIPRAVÍ DOKLADY
Pane, jste na řadě.
Děkuji, pane. Hezký den.
- Je to zlý? - Nevím, bolí to.
Odvezu tě do nemocnice.
Potřebujeme doktora. Slyšíte? Potřebujeme doktora.
Haló?
Tísňová linka. Jaký máte problém?
Někdo mi zavraždil rodiče. A ti, co to udělali, jdou po mně.
Kde jste, pane?
Jsem v nemocnici. V Nemocnici bratří Vassarových.
Ale mé rodiče zabili na Clearwater Drive 2009.
-Čekejte, prosím. -''Čekejte''? Jak ''čekejte''?
Clearwater Drive.
Tady Slade McKassen a zprávy.
Dramatický požár na předměstí Bridgewater způsobil asi únik plynu.
Nejsou hlášeny žádné oběti.
Podle policie byli obyvatelé v době události mimo domov.
-Budeme vás nadále informovat. -Nathane?
Nathane, jsi tam?
-Ano. -Jsi v pořádku?
Trochu se třesu, ale jinak... Počkat. Odkud znáte mě jméno?
Já jsem Frank Burton. Pracuju pro CIA.
Proč mluvím s někým od CIA?
- Chci vědět, jestli jsi v pořádku. -V pořádku?
Právě jsem na vlastní oči viděl, jak mi zabili rodiče.
Mluvil jsi od té události s někým?
-Kromě Karen Murphyové? -Ne.
S nikým nemluv, nikoho nekontaktuj. Zůstaň, kde jsi.
Vyhledají tě dva muži. Jeden v červené flanelové košili.
Pomůžou ti.
- Nathane, musíš mi věřit. - Důvěru si musíte zasloužit.
-Nathane? -Proč mluvím s někým od CIA?
-Jsi v pořádku? -V pořádku?
Právě jsem na vlastní oči viděl, jak mi zabili rodiče.
Jo?
Jsou v Nemocnici bratří Vassarových. Je to odsud asi deset minut.
Přijde za vámi lékař z pohotovosti.
Chci video přenos z každé bezpečnostní kamery v té nemocnici.
- Obleč si to. - Co?
Doktorko Benettová? Co tady děláte?
Na vysvětlování není čas. Musíme zmizet.
Obleč si to. Pojď vedle mě. Kryj se před kamerami.
- Co s tím vším máte společného? - Jsem známá tvého otce.
- Toho zabili. - Mluvím o tvém pravém otci.
Počkejte!
- Karen. - Není čas. Přišla jsem pro tebe.
Bez ní nikam nejdu.
Už jsou tady.
-Jsme na místě. -Kde mám to video?
- Ahoj. - Ahoj.
- To nic, to je má... - Na tom nesejde. Rychle.
Hledám dva mladé lidi. Synovce s přítelkyní. Utekli.
Běžte rychle.
Rychleji!
Honem!
Doleva! K východu!
- Jsme tam. - Kde jsi, Nathane?
- Kam teď? - Tamhle.
Nesnáším balonky.
Máme je.
Máme vizuální kontakt cíle. Garáže ve druhém patře.
Stát!
Cíl prchá západním směrem. Stříbrné BMW, novější model.
-Pronásledujeme je. -Jeďte za ním.
- Pane. - Co je?
Rozpoznávací software zase zapracoval. Podívejte.
Rozluč se s penzí, Geri.
Nathane? Pak se s tím vším emocionálně vyrovnáš,
ale teď se musíš dát do kupy.
Kdo doopravdy jste?
Cíl pokračuje na jih.
Jsem jeden z tvých ochránců. Mám za úkol na tebe dohlížet.
Tak jako Mara a Kevin, kteří za to zaplatili životem.
To je šílený. Zavolej policii.
To už jsem zkoušel. Vytočil jsem 911
a na druhém konci se ozval nějakej chlap ze CIA.
- Frank Burton. - Pro toho pracuju.
Nebo jsem pracovala. Nedá se mu věřit.
Jen čtyři lidé znali tvou identitu.
Mara, Kevin, já a Burton. Dva jsou mrtví.
Dokud se nespojím s Martinem, považujme Burtona za nespolehlivého.
Cíl míří na západ po mostě na Čtvrtou ulici.
Vem si je. Clarendon Boulevard 4311.
Byt č. 2. Arlington ve Virginii. Zapamatuj si tu adresu.
Počkej tam, dokud tě někdo nekontaktuje.
- Máme tam jen tak čekat? - Taková je dohoda s tvým otcem.
Kdo je můj otec? Kdo jsou mí rodiče?
- Už toho slyšela dost. - Co?
- To myslíte vážně? - Toho oblečení se zbav.
Přepočítáváme souřadnice.
Za 20 vteřin vjedeme do mírné zatáčky. Těsně před mostem.
Zpomalím a vy vyskočíte.
- Vyskočíme? - Budou mít zakryté zorné pole.
- K řece je to deset metrů. - To je šílený. -15 vteřin.
Nevěř nikomu kromě Martina Price a Paula Rasmuse.
- Já ty lidi neznám. Chci odpovědi. - Celý život hledáš odpovědi.
Jen jsi nevěděl, nač se ptát. Ty to zvládneš.
Máš 10 vteřin, abys otevřel dveře. Až vyskočíš, odlákám pozornost.
- Nevím, jestli to dokážu. - 5 vteřin. Tu holku opusť.
- Bez ní to zvládneš snáz. - Kam mám jít? -Věř mi.
- Nadechni se. - Skočte! Teď!
Skoč!
Zmizte odsud!
Jeden mizernej státní pěšák. Nic víc nemáš?
-Neztrať toho kluka. -Děláme na tom.
Pojď, jdeme.
- Musíme do řeky. - Cože? Proč?
Protože se nás pokusí vysledovat. Tady.
Pozor, kam šlapeš.
Za tohle.
Byl v tom autě Nathan Price? Potvrďte mi to!
Sedni si.
Klid.
Zůstaň tady. Já hned přijdu. Zůstaň tu.
Pojď.
To je dobrý.
Plakal jsi ze spaní.
- Zdálo se mi o... - Já vím.
Nemusíš to říkat.
- Musím tě dostat domů. - Nathane, tam se vrátit nemůžu.
- Budeš tam v bezpečí. - Nebudu! Ani tam, ani tady. Nikde.
- Pojď. Jdeme. - Kam chceš jít? -Jen pojď.
Nemůžu se tam vrátit. Copak to nechápeš?
Rodiče jsou v Itálii. A stejně by mě neochránili.
Mám zase vytočit 911?
Ať jsou ti lidi kdokoliv, chtějí jenom mě.
Tebe nechtějí. Nechají tě na pokoji.
Vážně tomu věříš? Nebo posloucháš svou terapeutku?
- Že sám máš větší šanci. - To víš, že ne.
Já jen, že najednou všichni kolem mě umírají.
- Nechci, aby se ti něco stalo. - Musíme zůstat spolu.
Komu máme teď věřit, když ne jeden druhému?
Pojď.
Poslední informace...
- CIA, LANGLEY, VIRGINIE -o současné misi M. Price.
Před deseti dny obdržel Martin Price velmi cennou informaci.
Seznam s 25 zašifrovanými jmény.
Politici a zpravodajci,
kteří někdy prodali státní tajemství.
Ten seznam byl odcizen tomuto muži. Nikola Kozlow.
Bývalý člen srbské tajně služby, nyní obchodník s informacemi.
Chce ten seznam zpátky. Nutně.
Včera došlo k útoku na dům, kde žil Martinův syn Nathan.
Zemřeli při něm dva agenti v utajení. Útočníci byli najatí profesionálové.
Byli napojení na Kozlowa.
Martin Price je náš nejcennější agent na ''černé'' operace.
Naší prioritou je udržet jeho syna v bezpečí před Kozlowem.
Jak Kozlow Martinova syna našel?
Dozvěděl se o něm před pár lety při hackerském útoku.
Od té doby provozuje falešné stránky s pohřešovanými osobami.
Jedna z jeho pastí nakonec sklapla.
- Nathan Price je vyjednávací páka. - Jak to?
Jestli se Kozlow dostane k tomu klukovi dřív než my,
- získá od Martina ten seznam. - Co důležitého mi zatajujete?
Včera nám ten kluk utekl za pomoci vysloužilé agentky.
Geri Bennettové. Její auto jsme našli prázdné.
- Po ní a těch dětech ani stopy. - Franku.
Dostaň tu situaci pod kontrolu. Než se to ještě víc zkomplikuje.
- Vezmete nás do Virginie? - Naskočte si.
- Jsme v časové tísni. - Kde je Martin?
Poslední kontakt byl předevčírem z Péšávaru.
Od té doby nic. Nejrychleji se sem dostane...
Za 36 hodin. Do té doby musíme kluka najít.
Sledujte tu holku, jeho přátele. Všechny, se kterými kdy mluvil.
Zalarmujte všechny agentury v zámoří.
Lokalizujte Nikolu Kozlowa. Možná už je tady.
A máme další problém.
Clarendon Avenue. To je ta ulice.
Haló?
Lorna Priceová.
Calvary Road 17937.
G377.
- Co to máš? - Já tu ženu znám.
Kdo to je?
Myslím, že moje matka.
Tenhle byt musí patřit Martinu Priceovi.
Zavolám strýčkovi. Ať ví, že ještě žiju.
-Haló? -Strejdo Danny?
Pardon, asi jsem vytočila špatně číslo.
- Karen Murphyová, jsi to ty? - Kdo jste?
-Snažím se vám pomoct. -Odkud znáte mě jméno?
Jste v nebezpečí, Karen.
Hledají vás i jiní lidé.
-Kdo je to? -Nathane?
Poslouchej. My vás najdeme.
Před námi se neschováte. Pro vlastní bezpečí...
Jdeme.
Děcka.
Díky.
Ta adresa může být 15 let stará.
Šance, že tam najdeme tvou matku...
Já vím. Ale nic jiného nemáme.
To je divná adresa. Podívej na to číslování.
G377.
To je číslo místa.
Víš, co je na tom nejhorší?
Žádnou ze svých matek jsem pořádně nepoznal.
Ta, co mě vychovávala... Neměl jsem ponětí, kdo vlastně byla.
Nebo co kvůli mně obětovala.
A Lorna Priceová...
Ta pro mě byla jen tváří ve snu. A teď má jméno.
Ale pořád jsme ve slepé uličce.
Možná to není slepá ulička.
Ty kytky jsou čerstvé.
Já to vyřídím.
- Zdravím. - Můžu vám nějak pomoct?
S bratrem jdeme od maminčina hrobu.
Viděli jsme, že tam nedávno někdo dal kytky.
Mohl byste se podívat, od koho by mohly být?
Jedeme sem zdaleka.
Můžeme vás poprosit o tu maličkou laskavost?
- Dobře. Jak se jmenuje? - Lorna Priceová.
Ty květiny přišly z Omahy, z Nebrasky, od pana Rasmuse.
Je to dlouhodobá objednávka.
Máte adresu?
Zachytili jsme vyhledání jména Lorna Priceová.
Z počítače na hřbitově Calvary.
- Hřbitov Calvary. -CIA dává v Pittsburghu dohromady zásahovku.
Takže mají 20 minut náskok.
Dr. Bennettová říkala, že Rasmusovi můžeme věřit. Musíme ho najít.
- Ty chceš řídit až do Nebrasky? - Ne.
Už v tom autě jezdíme moc dlouho. Musíme se ho zbavit.
A pak? Přes letištní kontroly se nedostaneme.
- Znají naše jména i obličeje. - Mám jiný plán.
Iljo?
Tuscarora Pike. Silnice č. 15.
Jsi blízko.
- Ahoj. - Přišli se vyptávat k nám domů.
Zdejchnul jsem se zadem. To je těžkej průser.
Máš, co jsem chtěl?
- Tři různý občanky pro tři státy. - Jo, to sedí.
Karen, prošel jsem tvoje fotky na Facebooku.
Vybral jsem jednu ze sportovní akce, tam ti to vážně seklo.
- Mohl bych použít tu z pláže... - Tyhle stačí. -Super.
Jdeme. Musíme zmizet.
Pro nikoho z nás to tu není bezpečný.
Tvých rodičů je mi líto.
Můžu pro vás něco udělat?
- Jestli potřebujete prachy... - To je dobrý.
Měj se, Gilly.
- A díky. - Měj se.
-Mám to auto. -Řekni mi, kde jsi ho našel.
Vlak č. 29 společnosti Amtrak z Pittsburghu do Omahy
odjíždí ze sedmého nástupiště.
Pojďte sem, prosím.
Děkuji.
Můžete jít.
Šťastnou cestu.
Naštěstí je to jen na jednu noc.
Pamatuješ to léto,
kdy jsme byli s rodiči u jezera Canadohta?
V osmě třídě.
Jak jsme nešli na kanoi, ale zůstali v tom přístřešku.
Jo.
Vzpomínám si.
Trochu.
Když jsme se po prázdninách vrátili zase do školy...
- Proč jsi mě nepozval na rande? - Ani nevím.
Prostě jsem si myslel, že léto je léto, a...
Umřeme, Nathane?
Ne.
To nedopustím.
- Páni! - Copak?
To je lepší než na základce.
Protože teď vím, co dělám.
A už nemáš rovnátka.
Chtělo by to něco k jídlu.
Jo.
Umírám hlady.
Pro něco skočím.
Dobře.
Dvakrát zaklepu, než otevřu.
Tak jo.
Jsem ve vlaku. Jedem na jih.
Výborně.
-Přijíždíme do Cincinnati. -Budeme čekat na další zastávce.
Mám takový hlad.
To by mu mohlo chutnat.
Buď zticha!
Řekni mi, ve kterým je kupé.
Hezký prstíky.
Číslo kupé. Dělej.
Chceš si ještě hrát? Co, hošánku?
Používej hlavu, Nathane! Měj vztek pod kontrolou.
No tak, Nathane! Dělej něco, nebo půjdeš k zemi!
Co můžeš udělat? Soustřeď se.
Mysli.
Přemýšlej.
Tak pojď.
Dávej pozor!
Počkej, nemůžu popadnout dech.
Dobrý.
Je to fakt Martinův syn.
Pěšky se nemohli dostat daleko. Obklíčíme je. Tady to balíme.
Až teď mi to došlo. Ty tréninky, zápas, box...
Chtěl mě připravit.
Na tuhle chvíli.
Ještě před pár dny jsme byli jen děti ze střední školy.
- Připadá mi to tak dávno. - Protože to je dávno.
Máme vizuální kontakt cíle na silnici č. 51.
- Dělej! - Chlapče!
Vzdej to, hochu!
Nathane!
Proč utíkáš?
Rozhlídni se. Míří na tebe někdo zbraní?
My tě neohrožujeme.
Jestli jste od CIA, jak se doopravdy jmenuju?
Nathan Price.
- Steven Price. - Steven je tvé druhé jméno.
Hádali se o to, ale tvé matce se víc líbil Nathan.
- Jak to víte? - Byl jsem tam, když ses narodil.
- Co chcete? - Jít pryč tady z toho bláta.
Jak dlouho už utíkáte? 22 hodin? Musíte mít hlad.
Co kdybych vás vzal na hamburger a shake?
Měli jste pořádný hlad.
Karen, můžu s Nathanem chvíli mluvit o samotě?
Agentka Burnsová ti ošetří ty modřiny.
Pojď si sednout sem.
Musíš mít spoustu otázek.
- Kdo zabil mé rodiče? - Myslíš Maru a Kevina? -Ano.
Jmenuje se Nikola Kozlow. Nezávislý agent pro ''černé'' operace.
Jako... Jako můj otec?
Ano, ale Kozlow pracuje pro padouchy.
Martin je... byl jeden z nás.
Tvá známá, dr. Benettová, ho vycvičila.
Lornu taky.
Čí to byl nápad?
Dát mě do... pěstounské péče?
- Nebo jak tomu chcete říkat. - Když tvá matka zemřela,
neměli jsme jistotu, že to Martin zvládne.
Nebyl schopný vychovávat dítě. Věděl to.
Řekl jsem, že dohlédnu, abys byl v bezpečí.
Aby mohl pokračovat v tom, co dělá.
- A co přesně dělá? - Svět je komplikovaný.
Lidi jako Martin a Kozlow jsou dvě strany téže mince.
Chlapče,
svět, do kterého jsi zabrousil, vidí jen málo lidí.
Ty jsi nahlédl za oponu.
Vedeme takovou uhlazenou válku.
Nejde v ní o kulky a bomby, hranice nebo území.
V téhle válce jde o informace.
Nuly a jedničky. Data. A právě po tom Kozlow jde.
A co chce Kozlow ode mě?
Martin Kozlowovi ukradl něco velmi cenného. A on to chce zpátky.
Jestli tě Kozlow dostane, tvůj otec bude v nezáviděníhodné pozici.
Proč by otci najednou na mně záleželo?
Nevíš o něm to nejdůležitější.
Vím, že z něj máte bobky.
Byersi, hlaste se. Torresi, hlaste se.
Ta věc, kterou Kozlow tolik chce, to, co můj otec ukradl, co to je?
Je to zdánlivě nic neříkající řetězec čísel a písmen.
Ale jde o zašifrovaný seznam 25 lidí,
kteří obchodovali se státními tajemstvími.
Máš představu, jak je taková informace cenná?
Je tam i vaše jméno, že jo?
Máš bujnou fantazii. To je moc nebezpečná věc.
Utečte!
Rychle! K zemi! Za něco se schovej!
Zůstaňte tu. Hlavy dolů.
Zůstaňte tam!
Pojď.
Nathane? Nathane!
Co se to sakra děje?
Vražda mých rodičů... Všechno, čím jsme si prošli...
- Kvůli jednomu seznamu. -Co tam je? - Jména. Můj otec ho ukradl.
Ten chlap Kozlow po mně jde, aby donutil otce ten seznam vrátit.
Šílený je, že ho mám celou dobu u sebe a nevím o tom.
Je v mobilu, který jsem sebral v tom bytě.
- Martin ho tam nejspíš přepsal. - Ježíši, proč jsi ho nedal CIA?
Dr. Bennettová měla pravdu, nemůžeme Burtonovi věřit.
Jsme v tom sami.
- Kde jsi vzal ten telefon? - Od chlapa, co nás napadl ve vlaku.
Haló?
To se hodí, že mobilní telefony se dají použít na odposlouchávání.
Máš něco, co patří mně. Je čas mi to vrátit.
K čemu ti to je? Neblázni.
Dej mi to, a nechám tě.
- Jakou mi dáte záruku? -Zaručím ti jedno.
Jestli mi ten seznam neodevzdáš, zabiju každého tvého přítele.
Jakea, Gillyho, sousedy. l tvé nudné učitele.
Až skončím, budeš mít na svědomí smrt
všech svých přátel na Facebooku.
A zvláště jedné osobě bys nechtěl nechat ublížit. Mám pravdu?
Její rodiče přistanou
zítra odpoledne v 15:20, let č. 449.
Jestli do té doby ten seznam nebudu mít, zemřou.
Můžeš jí vyprávět, jaké to je ztratit oba rodiče.
Teď už ten pocit znáš. Nemám pravdu, Nathane?
Dobře. Jak to chcete provést?
- Jednoduše. Udám ti místo a čas. - Ne. Čas a místo vyberu já.
Někde na veřejnosti.
Někdo vysledoval náš signál!
Jdeme, chlapi!
Ani hnout!
Dobře. Jenom lituju, že jich tam nebylo víc.
Ještě jedna věc, pane. Našli jsme digitální záznam.
-Ten seznam má Nathan Harper. -To ne!
-Má ho předat Kozlowovi. -Kde?
- Nesledovali tě? - Snad ne.
To je auťák osmdesátiletýho souseda. Smrdí.
Udělal jsi, co jsem chtěl?
- Udělal? - Jo, přesně jak jsi řekl.
Tribuna pro VIP.
Je pod sedadlem 23D.
- Díky, kámo. - Zlom vaz.
Přála bych si, aby to šlo jinak.
To já taky.
- Mám situaci pod kontrolou. -Máš toho kluka?
- Ne. - Máš ten seznam?
- Ne, ale... - Tak to pod kontrolou nemáš.
- Haló? -Ahoj, Nathane.
- Kdo je to? -To jsem já.
Otoč se a odejdi ze stadionu.
- Martine? -Vidím, že jsi dospěl.
Zkušení agenti by nezvládli to, co ty za posledních 24 hodin.
Ale dovnitř nesmíš. Kozlow si ten seznam vezme a zabije tě.
- Ne, když já ho zabiju dřív. -Na to nemáš.
- Už jsem toho zvládl dost, ne? -Nemusíš to dělat.
Jsem na cestě tam. Věř mi, dej mi šanci.
Měl jsi ji 15 let, Martine.
- Dál už nečekám. -Poslechni mě. . .
- Ano? - Lístek je na chodidle sochy.
Tak co?
Kde je ten kluk?
Máte už něco?
Zatím nic.
Kde jsi, hochu?
- S dovolením. - Koukej vstát.
Popcorn?
Tomuhle sportu vůbec nerozumím, ale popcorn mám rád.
Jsem rád, že se bavíte.
Co se stalo? O co jsem přišel?
Máš můj seznam?
- Jak mám vědět, že mě nezabijete? - Ty mi nevěříš?
Zabil jste mi rodiče.
Nebyli to tví praví rodiče. O těch pravých bych ti mohl vyprávět,
ale nejsem si jistý, že chceš znát pravdu.
Jakou pravdu?
Martin byl tzv. ''Třída 5''.
To znamená, že měl oprávnění porušovat Ženevskou konvenci.
Zabíjet ženy, děti... cokoliv, co je třeba ke splnění mise.
Zatímco tvá matka... byla tak loajální.
Neprozradila, kde Martin je, i když si tím mohla zachránit život.
- Vy jste ji zabil. - Neměl jsem to v úmyslu.
Byla tak tvrdohlavá.
Vzpomínáš? Měl bys. Byl jsi u toho.
Paříž, 1995.
Přemýšlej.
Lidská mysl je zvláštní.
Jsem vycvičený, abych si všímal detailů, od tvých vlasů
po rozmístění všech bezpečnostních kamer na stadionu.
Ale v tom hotelovém pokoji jsem udělal jednu...
obrovskou chybu. Nepodíval jsem se pod postel.
Ta postel...
Nathane.
Je připraven a odpaluje...
Nehledáš tohle?
Teď mi dáš to, na čem jsme se dohodli. Nathane?
- Lokalizovala jsem Nathana. - Kde?
Sedadla nad lavičkou hostů. Rychle utíká pryč.
Promiňte.
Omlouvám se.
- Martine? -Jsi naživu, fajn. Kde jsi?
V obchodě nahoře.
Musíš ho vylákat na jižní parkoviště.
Když to udělám, je po mně.
Když zůstaneš, kde jsi, tak je po tobě určitě.
-Vylákej ho ven. Věř mi. -Proč?
Protože jsem tady, synku.
Tak dělej, Martine.
Nathane!
Stůj, nebo střelím!
Je konec, Nathane.
Věř mi, Nathane. Jsem tady, synku.
Nejsi tak dobrý jako tvůj otec.
Seš si tím jistej?
Martine!
Nathane, já si to vezmu.
Jsi jako tvůj otec, co? Jdeme.
Říkal jsem, že je to pod kontrolou. Mám to.
Dobrá práce. Ukaž mi to.
- Je to zašifrované. - To nevadí.
Odvezu to do laborky a ráno budete mít dešifrovaný soubor na stole.
To je legrační. Martin říkal, že to bude první znamení.
Mluvil jste s ním?
Říkal, že budeš chtít být u dešifrování.
Chceš z toho seznamu vymazat své jméno.
Tak jdeme, Franku. Čeká nás dlouhé vyhodnocování.
Pusťte ho.
Patří k nám.
Omlouvám se. Za všechno.
Brzy se uvidíme.
- Martine? -Dej mi mýho kluka, Franku.
Chce s tebou mluvit.
Jsi velmi odvážný, Nathane. S Hudsonem jsem to vyřídil.
-Už se s Karen nemusíte CIA obávat. -Kde jsi?
Tady. Sleduju tě zpovzdálí.
Tak jako vždycky.
Vždycky mi šlo jen o tvé bezpečí. Aby ti nikdo neublížil.
Ale zklamal jsem. Moc mě to mrzí. Opravdu.
Kdy se uvidíme? Proč si nepromluvíme osobně?
To bych rád. Víc, než si myslíš.
-Ale není to možně. -Proč ne?
Už dávno jsem si vybral.
Musím žít s důsledky té volby. Ale ty nemusíš.
Pak je to na mně. Chci se s tebou setkat.
-Ty nechápeš to riziko. -Na riziku mi nezáleží.
- Připomínáš mi tvou matku. - Martine?
Tati?
Nathane...
Jsem tvůj otec. Ale nikdy nebudu tvůj táta.
Tu šanci jsem dávno ztratil.
Nevím, jestli chápeš mě důvody. Jednou to možná pochopíš.
Jsi můj jediný příbuzný. Necháváš mě samotnýho.
Ty to zvládneš.
Promiň, synu.
Sbohem, Nathane.
Nathane!
- Doktorko Bennettová? - Ahoj, Nathane.
Dobrý den.
Říkej mi Geri.
- Nemůžu uvěřit, že jste naživu. - Copak já. Ale co vy?
Jak se s tím vyrovnáváš?
- Jsi v pořádku? - Jo, jsem.
Je to kvůli tvé bezpečnosti.
Já vím. Kam mám teď jít?
Tvůj otec chtěl, abych ti pomohla najít nový domov.
- Nic nemůže nahradit Kevina a Maru. - To vím.
Ale mysleli jsme si, že bys mohl bydlet se mnou,
než dokončíš střední školu.
Pak přijde vysoká a to ostatní, čemu se chceš věnovat.
Co tomu říkáš?
Jo, zní to dobře.
Tak fajn.
Takže můžeme jet?
Ještě ne.
Postarám se, aby dorazil domů v pořádku.
Chápu. To je super.
Tak já... budu tady.
A Nathane...
ohledně jisté mladé dámy jsem se mýlila.
Měl by ses jí držet.
Jo.
Ta za to stojí.
- Škoda, že jsme přišli o ten zápas. - Můžeš mě vzít na jiný.
Je to rande.
Takže to nebude jako v osmé třídě v tom přístřešku?
Víš, co bylo v osmý třídě za problém?
Nebyl jsem na tebe ještě připravenej.
Takže jsem musela čtyři roky čekat, než mě pozveš na rande?
Jo.
Ale musíš uznat, že to bylo dost vzrušující první rande.
To rozhodně.