Det var et flot kast.
Skal vi sende Marigold på skole i London?
Man sender faktisk piger i skole.
I dag er det ikke kun guvernanter, der underviser i kvadrille.
Har hun nogen slægtninge, der skal underrettes?
Ikke hvad vi kender til.
- Ville du bo i London i semesteret? - Det tror jeg.
Avisen har succes, og jeg nyder at arbejde med miss Edmunds.
En livsforandring for lady Edith Crawley afsløres, da familien spadserer en tur.
God idé at møde nye mennesker og rejse rundt.
- Jeg synes, det er forhastet. - Forhastet?
Jeg har været så forhastet som en gletsjer.
- Og du vil gerne bo alene? - Jeg har Marigold.
Jeg er jo også en pebermø, og pebermøer bor alene.
Er mor i bedring? Jeg burde ringe til hende.
Hun er bare træt. Det vil ikke skade, at hun bliver en dag i sengen.
- Stakkels Denker. - Denker kan passe på sig selv.
- Er alt vel, min egen? - Virker det ikke sådan?
Du virker bare lidt trist til mode.
- Om forladelse. - Du skal ikke undskylde.
Jeg er bare bekymret. Jeg vil hjælpe.
Jeg tror ikke, nogen kan hjælpe mig, er jeg bange for.
Jeg ved, at du stadig er påvirket af bilulykken. Naturligvis er du det.
- Det glemmer man ikke sådan lige. - Det er ikke, hvad du tror.
Jeg bebrejder ikke mig selv for Charlies død længere. Virkelig.
Men det har fjernet det sjove ved at køre bil.
Endelig er I samlet på ét sted.
- Hvad mener du? - Jeg takkede jer aldrig for at redde mig.
Fordi der har altid været andre til stede.
- Det glæder os. - Det positive er, du kan blive.
De har givet mig albuerum, men jeg kan ikke leve af medynk for altid.
Du har stadig fået albuerum. Få det bedste ud af det.
Du kunne bruge tiden til at forstå, hvad der fik dig så langt ned.
- Hvor ejendommeligt. - Jeg fortæller blot, hvad der skete.
Larry Grey skrev og inviterede mig på te.
Jeg takkede ja, og så ringede jeg og fik fortalt, at de var i London.
Og i dag modtog jeg dette.
"Kære mrs. Crawley."
"Tiden er løbet fra os, så vi må desværre aflyse vores aftale."
"Kærlig hilsen, Amelia Grey."
- Hvor besynderligt. - Amen.
Hvad siger Dickie?
Intet. Han tog med dem til London, men jeg har ikke hørt noget.
Så er det afgjort. Du må vove dig ind i løvens hule.
Ville det ikke opmuntre ham?
Du har ret til dine følelser, min kære,
men du må ikke lade ømhed forhindre, at du kan snuse lidt rundt.
Miss Baxter påtager sig gerne dine pligter om nødvendigt.
Det er pænt af hende, men jeg vil ikke stoppe endnu.
- Jeg har mere tid at løbe på. - Udmærket. Dit valg.
Jeg klager ikke, men jeg finder det sært, at en kvinde i hendes tilstand
arbejder som kammerpige. Det er uvant for mig.
Det håber jeg ikke. Før krigen -
- blev de sjældent gift, og hvis de blev ægtet, sagde de op.
Og dette er fremtiden?
Hvis du absolut må spørge, vil der ikke være kammerpiger i fremtiden,
men så vidt er vi ikke kommet.
Tak, Molesley.
- Sikke en herlig lyd. - Nærmere et brud på traditionerne.
- Kan det være en ny tradition? - Lad os håbe det.
Jeg talte med Laura Edmunds. Jeg tager til London i morgen.
- Jeg kan give dig et lift. - Jeg troede, du havde noget fritid.
- Jeg har nogle ting at se til. - Tak.
Jeg må besøge enkesædet på vejen.
- Hvis det er i orden. - Naturligvis.
Jeg var nede på farmen for at lave mr. Masons regnskaber.
- Det er beundringsværdigt. - Jeg er sikker på, han var taknemmelig.
Det er nok flirten. Andy.
- Flirten? - Han er sød. Du kunne finde værre.
Jeg kunne også finde noget bedre.
Jeg tænkte, vi ville ringe til mor i morgen eftermiddag.
Det ville hun elske.
- Jeg skal til møde på hospitalet. - Kan du ikke aflyse?
Det vil jeg ikke. Vi er midt i en reorganisation. Jeg har indflydelse.
Fortæl ikke bedste det.
- For guds skyld. - Beklager, milord.
- Tænk ikke på det. - Jeg ved ikke, hvad der skete.
Det er uden betydning.
- Så besøger jeg mor uden dig. - Værsgo.
- Er Daisy her? - Nej, hun er lige gået i seng.
Godt. Fordi det er dig, jeg ville tale med.
Jamen, sid ned.
Er Daisy interesseret i mænd?
Hvad i alverden hentyder De til?
Hun er bare så engageret i sit arbejde og sine studier.
Ser man det. Det er sandt, at hun var besluttet på at bestå sin eksamen,
men hun er færdig nu. Må Gud velsigne hende.
Om hun er interesseret, så har hun fået knust sit hjerte nogle gange.
- Jeg vil ikke knuse hendes hjerte. - Nej.
- Mener du, jeg har en chance? - Alle har en chance, ikke sandt?
- Hvis De gør kur til hende. - Har hun sagt noget om mig?
- Hun synes ikke, jeg er god nok? - Kan De så smutte med Dem.
- Gode nyheder, håber jeg? - Gode nok.
- Jeg har fundet et arbejde. - Det glæder mig, hvis det er det, du vil.
Det er ikke med min gode vilje, men jeg må lægge fortiden bag mig.
- Vil du arbejde i nærheden? - I den anden ende af York.
- Så vi vil stadig ses. - Hvad er los?
- Mr. Barrow har fundet et job. - Er det sandt?
Jeg er glad for, Deres indsats gav pote, mr. Barrow. De fortjener det.
Tak, mr. Carson.
Er det i orden, at jeg besøger landsbyen, efter der er ryddet af?
Naturligvis. Du kunne købe noget sølvpudsemiddel hos Blakewell's.
Jeg tager måske med.
Fruen vil ikke synes om det.
Farven er meget diskret. Den er hudfarvet.
Det vil ikke gøre din sag stærkere.
Lad mig.
Hvis De vil vente her, fortæller miss Denker sin frue, at De er her.
- Det var dig, jeg ville tale med. - Lad os høre, milady.
- Hun mener alene. - Hvis jeg er uønsket ...
- Hvornår var du sidst ønsket? - Det vælger jeg at overhøre.
Skal vi sidde ned?
Hvis jeg gerne må sidde ved siden af Dem, milady.
- Det gør vi i London. - Men vi er ikke i London.
Vi er i fruens stadsestue.
Men jeg er her som forlæggeren, der taler med sin forfatter.
Fordi vi overvejer at udvide din klumme til hele siden.
Virkelig? Det er jo gode nyheder.
- Kan du leve op til det? - Det tror jeg, milady.
Dine tip til at gøre ens mand glad, har været en stor succes ...
Betty, vær stille. Jeg prøver at lytte.
... og du skrev fremragende om at være godt påklædt til foråret.
- Kan vi få mere af det? - Jeg er spækket med ideer ...
... når det kommer til at kombinere bekvemmelighed med elegance.
Vidste du, at shampoo stammer fra Indien?
- Mener du ordet? - Ordet og produktet.
De brugte shampoo hundredvis af år før os.
Jeg kan nu ikke se meningen.
Goddag, mr. Molesley. Miss Baxter.
Jeg er glad for, jeg fangede jer.
Mr. Trewin trækker sig tilbage. Det fortalte han i søndags.
Han færdiggør semesteret og flytter ind hos sin søster i Bath.
Bath? Det var langt væk.
Godset reserverer altid tre hytter til skolen,
og jeg vil bevare traditionerne. Så jeg tænkte, De ville overtage Trewin.
- Såvel som nogle af hans pligter. - Du milde.
Tænk over det. De skal ikke beslutte Dem endnu.
Han tænker over det, mr. Dawes. Det lover jeg. Farvel.
- Jeg kan ikke tro det. - Men du vil overveje det.
- Og du tager et fornuftigt valg. - Hvorfor siger du det?
Fordi det lader jeg heller ikke til at kunne. Pyt.
Dette er ikke mit øjeblik, det er dit.
Og hvor glæder det mig.
Vent lidt. Er Spratt din klummeskriver?
- Du skal holde det hemmeligt. - Bliver din bedstemor ikke rasende?
Jo, hvis hun finder ud af det.
- Sig ikke noget til Mary. - Hvorfor ikke?
Jeg ved ikke. Hun gør bare et stort nummer ud af det.
- Din Mary er ikke min Mary. - Lad os håbe, det forbliver sådan.
Sætter De pris på ærlighed, mr. Spratt?
Naturligvis gør jeg det. Sikke et spørgsmål.
Men De vil ikke fortælle, hvorfor lady Edith var her?
Jeg sætter pris på ærlighed og diskretion. De er begge dyder.
For De vil vel ikke skjule noget hemmeligteller forkert for min frue.
Noget forkert?
Der omhandler Edith Crawley, datter af hertugen af Grantham. Er De skør?
Nej. Jeg er ikke skør.
- Men jeg er nysgerrig. - Nysgerrighed slog smedens kat ihjel.
Jeg vil spadsere en tur.
Jeg skal ned til farmen, hvis du vil have selskab.
- Jeg ved ikke, om jeg tager af sted. - Du har ret.
- Han ville bare gå en tur. - Han kan bare gå. Jeg stopper ham ikke.
Barnepigen vil tage børnene med på skovtur.
Vil I lave sandwicher i stedet for frokost?
- Udmærket. Te? - Gerne, ja.
Lige til tiden. Vil du også hælde op til ham?
- Hvad bringer dig hid? - Jeg ledte efter mr. Molesley.
- Milady. - Bedstemor.
Jeg havde næsten glemt, hvordan du så ud.
- Jeg er glad for, du har det bedre. - Skal vi lave te, milady?
Vil I være her længe nok til at drikke den?
Vær ikke pirrelig, bedstemor. Selvfølgelig vil vi det.
Jeg skal hilse fra Edith. Hun er taget til London.
Jeg antager, det ikke er for at se Bertie.
Desværre ikke.
Jeg kan naturligvis se det fra hans side af.
- Men han fortryder det sikkert. - Han har fanget sig selv.
Ja, hvorfor kan mænd ikke slippe fri igen?
Det er sådan en skam for dem begge.
Du er meget stille, Mary. Hvad tænker du på?
Du har bare givet mig idé ... Det er alt.
- Intet at forstyrre dig med. - Jeg er bange for, Cora blev forhindret.
Hvorfor ikke? Vær ikke så hemmelighedsfuld.
Det er sidste udvej for folk uden hemmeligheder.
- Hun leder et hospitalsmøde. - Ser man det.
Lad det glide ned, det har siddet i din hals længe nok.
Tænk ikke på mig, jeg har hostet det op.
Det er din far, som lader til at have svært ved at sluge det.
- Hvornår ville du fortælle det? - Fortælle hvad?
- Dine rystelser. - Hvilke rystelser?
Jeg er din kone. Jeg elsker dig. Jeg kan holde på en hemmelighed.
Hvilke rystelser?
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Jeg stødte på mr. Dawes i landsbyen.
Han vil have dig til at tage flere lektioner?
Det tror jeg. Og han tilbød mig en hytte, som snart står tom,
og han ønsker ikke, at godset tager den tilbage.
Så du siger op?
Jeg ved ikke, hvad jeg gør. Jeg beder blot om et råd.
Har du talt med mr. Branson,
om hytten sømmer familien?
Bestemt. Må Gud tillade, at han har heldet med sig
uden at bede den hellige familie om lov.
- Jeg ville bare underrette Dem. - Det værdsætter jeg. Tak, mr. Molesley.
Nu tager mr. Barrow af sted, mr. Molesley følger trop,
og kun Andrew står mellem mig og Dommedag.
- Dette er en dejlig overraskelse. - Jeg har været ret bekymret.
Du har været så stille. Hvordan kom du frem?
Jeg ville ikke kede dig, før jeg kendte hele historien.
Hvilken historie?
Fortæl nu.
Jeg har ikke haft det så godt.
Jeg har været meget træt, og jeg har haft en ret øm tunge.
- En øm tunge? - Sært, ikke?
- Så begyndte det at prikke i den. - Hvorfor fortalte du det ikke?
- Jeg ville ikke forstyrre dig. - Nu har du forstyrret mig.
Amelia kørte mig til en skrækkelig mesterdoktor i Harley Street.
- Og jeg lader til at lide af anæmi. - Nå, da.
Det er lidt irriterende, og du skal passe på kosten, men du klarer dig.
Ikke helt. Det er perniciøs anæmi.
De lavede nogle blodprøver og telefonerede nyheden i mandags.
Jeg er ikke helt modløs.
Jeg har haft et godt liv og har set og gjort meget i min tid.
Jeg ville gerne have været gift med dig,
men man kan ikke få det hele.
- I det mindste er vi venner igen. - Det kan du tro.
Vi er venner igen.
Jeg må sige, at her er hyggeligt.
Ja. Klarer du stedet på egen hånd?
Ikke helt. En hushjælp kommer forbi hver morgen,
og hendes niece hjælper, når jeg har gæster.
Lad mig.
Det er ret simpelt i forhold til Downton.
Vi burde ikke lade os binde af sådan noget, vel?
Jøsses. Sikke en overraskelse. Rosamund inviterer på middag på Ritz.
- Vil du have te? - Nej, jeg må tilbage til lejligheden.
Hvad laver du her? Det fortalte du aldrig.
Jeg ser ingen grund til at skjule det. Snart får alle det at vide.
Jeg overvejer at stoppe med at køre. Altså racerløb.
- Du fredsens. Ved Mary det? - Hun ved, jeg har mistet gejsten, ja.
- Siden ulykken? - Er det så tydeligt?
Det gør ikke Mary noget. Hun afskyr racerløb.
Måske, men hun vil sikkert ikke nyde, at hendes succesrige mand
- ender hjemme i huset uden at lave noget.
- Så må du finde noget at lave. - Ja, det må jeg minsandten.
Anna? Denne er til dig.
Og værsartig, mr. Barrow.
Tak.
- Hvad er det? - Det skulle være ... Ja, det er det.
En hårtørrer til lady Mary. Jeg har bedt om den.
Hvad er meningen? Kan man ikke tørre håret med et håndklæde og rede det?
Man har mere kontrol. Man kan sætte håret.
- Det vil være til stor nytte. - Jeg har aldrig ændret min frisure.
Må jeg holde den?
- Den er søreme tung. - Hvad i alverden er det nu?
En hårtørrer. Lady Mary ville have en.
Jamen, i så fald ...
Mr. Carson, lady Stiles vil have, jeg rejser søndag og begynder mandag.
Medmindre jeg skal arbejde perioden ud.
Det insisterer vi ikke.
- Downton Abbey uden mr. Barrow. - Vær ikke smålig.
- Tager De virkelig af sted? - Selv gode tider har en ende.
Jeg ved ikke, om De er god, mr. Barrow,
men vi har været sammen i lang tid.
Efter den bemærkning vil jeg se til spisestuen.
- Jeg synes ikke, du skal ændre frisure. - Er du blevet modeekspert?
Denne vej.
Fungerer det, at Henry og Mary bor i Downton?
Så vidt jeg kan se. Han er alt for god til Mary, men de er lykkelige.
Det ville være bedre, hvis han fandt noget at lave.
Vil han ikke blive ved med at køre?
Hvad i alverden? Hvordan vidste du, jeg var her?
- Tager du af sted? - Helt bestemt.
Godnat, min egen.
Jeg ringer til dig i morgen.
Er det hele arrangeret?
Nogen afslørede, at jeg var i London? Var det far?
- Det var Mary. - Mary?
Hvordan? Hvad har hun gjort?
Hun reserverede bordet og fik din tante til at spille med.
Du ville ikke komme, når det var mig.
- Det har de ret i. - Vil du ikke nok blive nu?
Kan menuen og en drink måske friste, milord?
Tak. Ja, jeg vil gerne bede om menuen og to glas champagne.
Bertie, jeg ved ikke, hvad jeg gør her.
Du knuste mit hjerte.
Jeg bebrejder dig ikke direkte. Jeg ved hvorfor, du følte, du måtte ...
- Jeg vil have dig tilbage. - Alt er som før.
- Det er jeg ikke. - Det har du ikke fortalt mig.
Jeg tror ikke, du havde sagt noget, hvis Mary ikke havde ringet.
- Jo, det lover jeg. - Hvad er forskellen?
Jeg har stadig Marigold, og du har din mor.
- Jeg fortalte hende ikke om bruddet. - Men vi er gået fra hinanden.
Ville du tro mig, hvis jeg sagde, jeg ikke kunne leve uden dig?
Du har levet helt fint uden mig på det sidste.
Det har været skrækkeligt.
Milady.
Og til Dem, milord.
Tak.
Jeg forstår ikke, hvad du vil mig. Hvad beder du om?
- Jeg vil giftes med dig. - Bare sådan uden videre?
Når du selv ønsker det, men det er det, jeg ønsker ...
Hvis jeg sagde ja ... Med eftertryk på "hvis" ...
Ville vi så fortælle sandheden om Marigold til din mor?
Hvis vi fortæller hende det, ville hun slå hånden af os.
Det ønsker jeg ikke.
Selv uden din mor
er der folk, som kender sandheden.
Der er måske hvisken i krogene. Er du klar til det?
Jeg håbede at undgå det, men jeg er klar til det.
Jeg er bare ikke klar til et liv uden dig.
Hvorfor ringede lady Edith så sent?
Mr. Carson var meget bekymret.
Det aner jeg ikke.
Jeg gjorde mig færdig hos fruen, da mr. Carson bankede på,
kom herren ned.
Jeg mener ikke, hun har heldet med sig.
Hvorfor bekymrer det Dem?
Kan De huske, da Anna sagde, jeg skulle forstå, hvad der fik mig ned?
- Ja. - Jeg har tænkt over det.
Og jeg tror, jeg vil være en anden, når jeg får mit nye job.
Vi forandrer os gennem livet.
Det kunne vi, hvis fortiden tillod det.
Ved De hvad, miss Baxter?
Jeg lyttede til Anna, De burde lytte til mr. Molesley.
Glem Coyle og Deres tid i fængslet.
De tror, at den stærke beslutning ville være at se ham. Nej.
Nej, den stærke beslutning er at fjerne hans kontrol over Dem.
Efterlad ham i støvet, miss Baxter. Kom videre med Deres liv.
Lad det være min afskedsgave til Dem.
- Jeg tænker, om De har ret. - Det har jeg.
- Du vil ikke tro det. - Hun er gravid igen.
- Nej. - Hun er anholdt for forræderi?
Ikke helt. Hun er sammen med Bertie igen, og vi skal til Brancaster
og møde mrs. Pelham og bekendtgøre forlovelsen.
- Ved hun det om Marigold? - Nej, og hun får det heller ikke at vide.
- Det må være Berties valg. - Hvornår skal vi det?
Fredag. De vil have det overstået.
- Det samme her. - Jeg har et stort møde på fredag.
Cora, jeg insisterer sjældent, men det gør jeg nu.
Det er dit andet barn, som knap har kendt til lykken de sidste 10 år.
Du behøver ikke en opsang. Jeg skal nok gøre det.
Jeg føler, at jeg er i kamp mod hospitalet, og jeg taber normalt.
Det får mig næsten til at ønske, at mor havde succes.
Tænk ikke på det nu. Edith vil være lykkelig.
Bare tænk over det.
Du har ret. Naturligvis. Hurra.
- Jeg hjælper med kufferterne. - Vi går op efter morgenmaden.
- Jeg er glad på lady Ediths vegne. - Hvornår finder brylluppet sted?
- Lige hvad der manglede. - Jeg kan lide bryllupper.
Mr. Barrow, De må hellere sige farvel til herren, før de tager af sted.
De vil være væk, når de kommer hjem.
Jeg er ked af det. Det er jeg virkelig.
Sagen er ... Det virker sært at sige det,
men jeg er virkelig ked af det. Jeg bryder hele tiden ud i gråd.
Ja, det er da klart.
Hvorfor skulle du ikke det? Du er forelsket i ham.
Er jeg?
Det udtryk minder mig om
baller og stjålne kys, imens mor venter nede i vognen.
Ikke to gamle nisser, som knap kan klare trappen.
Det er godt at være forelsket trods alderen.
Jeg forstår ikke, hvorfor jeg afviste ham.
Jeg måtte være skør.
Den ægte kærlighed er ikke uden bump i vejen.
Forelskede du dig igen efter prins Kuragin?
Du må vide, at jeg ikke besvarer spørgsmål,
som er mere belastende, end om jeg trænger til et nyt tæppe.
Før jeg rejser, skal du vide, at jeg har taget en beslutning.
Jeg vil ikke se Coyle. Jeg skriver heller ikke til ham.
Jeg får ham ud af mit liv for stedse, og sådan er det.
- Kan du holde det? - Det tror jeg.
Han har ingen magt over mig nu, og jeg giver den ikke tilbage.
Så du har besluttet dig. Nu er det min beslutning.
Vær stærk i din nye beslutning, og jeg ved, du vil være lykkelig.
Du havde troen på mig, da jeg manglede den, og det takker jeg for.
Hvad siger De, mr. Bates?
Jeg synes, vi skal skilles som venner, ikke fjender.
Fortæl Henry, at vi er kede af, vi ikke hilste på. Bare han er okay.
Hvorfor siger du det?
Ikke af nogen videre grund, men jeg har været urolig for ham siden ulykken.
Kære far, du er klogere, end du ser ud, er du ikke?
- Det var en lettelse. - Min egen.
Barrow.
Min herre, min frue. Jeg ville takke jer for alt.
- Du tager ikke af sted nu? - Søndag morgen, milady.
Vi har oplevet en del i din tid hos os.
Jeg har lært meget af at være her, milord.
Jeg håber ikke, jeg har været for hård en lærermester.
Tværtimod. Jeg begynder mit nye job
med stor gejst, og jeg har Dem at takke for det.
Det glæder mig, hvis det har været givtigt for Dem.
Jeg ankom som en dreng, og jeg rejser som en mand.
Vil I give lady Edith de bedste hilsner?
Vi er alle taknemmelige for, at De reddede hende ud af branden.
Og jeg reddede hende, så hun kunne udrette store ting.
Lykke på rejsen, Barrow.
Tak, milord.
Nu er jeg bange for, at vi må komme i gang.
Jeg hader at tage afsked.
Det sker så ofte i disse dage.
- Jeg er sådan en gammeljomfru. - Nej, da.
Det er jeg. Mit hår, mit tøj. Jeg ser ud, som jeg gjorde for 10 år siden.
- Bare jeg gjorde det. - Men ville jeg ansætte mig selv?
- Jeg ville ansætte dig. - Er der er en grund til, du er her?
- Det skal serveres på biblioteket. - Javel.
Der er den. Smut så med dig.
- Ved du, hvad dit problem er? - Det ved jeg nok snart.
Du ringeagter alle, som synes godt om dig.
Hvis en mand synes om dig, tænker du dårligt om ham.
- Det er ikke sandt. - Ikke det?
Du var vild med Alfred, da han kun havde øje for Ivy.
Da han ombestemte sig, gav du ham den kolde skulder.
- Det er noget andet. - Hvordan det?
Mrs. Pelham er i stadsestuen, milord,
hvis De vil følge mig.
Du må indrømme, at det er ret imponerende.
Så længe hun befinder sig godt.
Jarlen og grevinden af Grantham.
Jeg er ked af, at jeg ikke kunne byde jer velkommen tidligere.
Jeg håber, de gjorde Dem det behageligt.
- I legendarisk grad. - Her er Edith.
Hej, far.
Og du vil ikke savne det?
Det tror jeg ikke. Jeg føler mig allerede mere lettet.
Jeg er henrykt, og det kan jeg ikke skjule.
- Men du elsker stadig biler? - Det gør jeg.
Det er du ikke alene om. Jeg vil bare ikke køre racerløb længere.
Så må du finde en anden måde at vise din kærlighed på.
Jeg må nærmere finde et arbejde.
- Mr. Carson? Er De okay? - Ja, jeg ...
- Jeg kan ikke forstå ... - Lad mig hjælpe Dem, mr. Carson.
Du må hvile dig, Carson. Vil du sidde her, eller vil du nedenunder?
Jeg tror, jeg går nedenunder, hvis det behager fruen.
- Jeg går ned. - Bare rolig. Molesley klarer det.
Andrew, vil du hjælpe Carson og finde mrs. Hughes?
Jeg kigger til ham senere.
Drik dette. Det vil berolige dig.
Du tror nok, jeg er en fyldebøtte
eller skælver af frygt på mine gamle dage.
Vissevasse. Men jeg vil gerne vide, hvad det er.
- Jeg finder en tid hos lægen. - Det behøves ikke.
Jeg mener ikke, at uvidenhed er lykke.
Det er hvert fald ikke lykke for mig.
Det behøves ikke, fordi jeg ved, hvad det er.
Min far og bedstefar led af det.
Det blev slutningen på karrieren for dem.
Det er ikke en ægte lidelse. Det har ikke engang et navn.
Bedstefar kaldte det lammelser.
I disse dage ryster jeg bare på hænderne.
Sandheden er, at jeg er færdig som gårdsanger.
Jeg kom for at se til dig.
Jeg vil give jer ro, milady.
- Jeg er ikke syg. - Sikkert ikke.
Men du er måske træt, og det er der ingen skam i.
De skal ikke være bekymret. De har vigtigere ting af bekymre Dem om.
Selvfølgelig er jeg bekymret, Carson, og du må hjælpe mig.
Du ved, at du er mig kær,
og hvis der må laves nogle ændringer,
må vi ikke være bange for at møde dem.
- Må jeg gøre dig selskab? - Naturligvis.
Mary er gået ned for at se til Carson.
Har hun det godt med det hele?
Jeg vil sige, hun er bekymret for, hvad der nu sker, men det er forståeligt.
Det kan være svært for en kvinde at forstå, at en mand er, hvad han gør
ved sig selv.
Det kunne nu være værre. Jeg er sund og rask og har en dejlig kone.
- Jeg må bare beslutte, hvad jeg vil. - "Bare"?
Mary er da glad for, jeg er stoppet med at køre. Hun hadede det.
Hun ønsker nærmere, at du er lykkelig.
Jeg vil da også være lykkelig.
Men nærmere vil jeg leve op til hende.
- Ja, jeg lyder som Drummond. - Hvad kunne interessere dig?
Du kender mig. Det ender altid med biler eller transport.
Jeg ville gerne blive her, så vi kan starte et liv i Downton.
Lokal virksomhed, så du kan være en del af familien,
men så du stadig har din egen identitet udenfor.
Du kender området, Tom.
Hvis du har nogen ideer, så kom med dem.
Det skal jeg nok, Henry. Det kan du være sikker på.
Godt.
Arvede I husholdningen fra den afdøde lord Hexham?
Ja, men de styrede stedet, da han var her.
- Eller når han ikke var her. - Du lader til at trives.
- Bor du på slottet? - Om jeg flytter, når Bertie gifter sig?
Jeg har værelser, der blev lavet til en lejlighed
til en tante, så jeg befinder mig godt.
Bare rolig. Jeg skal nok være af vejen.
- Jeg er helt rolig. - Naturligvis.
Jeg siger det hele tiden, mor. Det er mindre ubelejligt at have dig i huset.
Hvor må det være interessant, at I skal starte et nyt regime.
Hvad vil I koncentrere jer mest om?
Vi vil genopbygge Brancaster som et moralsk omdrejningspunkt for området,
og kun Bertie kan gøre det.
Ikke blot som en god godsejer eller farmer, men som et moralsk forbillede.
Jeg er sikker på, at Brancaster allerede bryster sig af det.
Desværre ikke.
Jeg beklager at sige, at fætter Peter levede et liv, som ikke var ...
Lord og lady Grantham vil sikkert skånes for dette.
- Jo, hvis lady Edith vil overtage ... - Kald mig bare Edith.
Hvis Edith skal ægtes med dig, skal hun vide, hvad hun går ind til.
Fætter Peter havde måske sine fortrin,
men hans moralitet ville jeg ikke kalde betryggende.
- Mor, hør nu. - De besøg til Tanger.
Jeg må insistere.
Meget vel.
Men du burde ikke være i tvivl.
Hvis du vil have succes her, har du ikke råd til at træde forkert.
Jeg trækker mig tilbage. Bertie vil sørge for jer.
Du store.
Vi har spildt Deres tid, og det er jeg ked af.
Slet ikke. Men de beskrevne symptomer bekræfter det. Desværre.
- Beklager, hun ville ikke høre. - Jeg ville være sikker.
- Nu kan vi beslutte, hvad vi gør. - "Vi"?
Du tror ikke, jeg lader dig gå igennem dette alene, vel?
Farvel, dr. Clarkson og mange tak.
- Hvorfor vil du blandes ind i dette? - Du ved godt hvorfor.
- Der er I. Jeg har ventet på jer. - Hvordan vidste du, jeg var her?
Jackson kørte dig hjem til mrs. Crawley,
og tjenestepigen sagde, I var her.
Sikke et detektivarbejde. De ville være en dygtig efterforsker.
De skal ikke pylre omkring ham med lægelige anbefalinger.
Vi ved det værste. Lad os håndtere det på vores egen måde.
- Mrs. Crawley vil indblandes. - Du behøver ikke bebyrde hende.
Det ønsker du ikke, vel?
- Ikke at være en byrde, men ... - Hjælp herren ind i bilen.
Milord.
Lad os være, mrs. Crawley. Bare lad os være, det er alt, hvad jeg beder om.
Er det alt? Det er en stor ting.
Da De troede, han skulle belemre Dem i årevis, var jeg et nødvendigt onde.
- Men nu når han ... - Er klokken så meget? Farvel.
Jeg har ledt efter dig. Jeg tænkte, om du ville gå en tur.
Det vil jeg meget gerne. Jeg har tænkt over,
hvad jeg kunne gøre, der ville gøre mig til en værdig ægtemand.
- Fjollehoved. - Jeg mener det.
Da jeg kørte, var jeg ikke et godt parti, men jeg var et excentrisk
og måske endda spændende valg.
Men nu er jeg bare en fattig mand, der forsørges af en rig kone.
Det er ikke det, jeg ønsker for dig. Du skal ikke forklare dig.
- Jeg vil gerne forklare mig. - Men jeg har gjort det ved mig selv.
Derfor må jeg videre. Dette er ikke selvynk, jeg ved bare, jeg har ret.
- Ved du, at jeg er så forelsket i dig? - Ja, det ved jeg.
Det motiverer mine tanker, og alt hvad jeg gør.
Hvor opmuntrende.
Vi bliver alle vist rundt i området.
Bertie siger, det er den bedste udsigt, og selvfølgelig har han ret.
Har han fortalt, at han bekendtgør det ved en middag på mandag?
Jeg vil bare være sikker på, at jeg gør det rette for ham.
Han havde chancen for at komme væk, hvis han ville, og han kom tilbage.
Jeg tror ikke, han har tænkt over, hvad der kunne ske
med hans mor eller andre, hvis det kommer frem.
Hvorfor skulle det komme frem?
Jo, far, i begyndelsen var det kun Rosamund, som skulle vide det.
Nu ved du og mor, Mary og Tom det.
Og Henry ved det nok også. Og også Anna og mrs. Hughes.
Det betyder, at Bates og Carson vil vide det.
Carson ville besvime, hvis han hørte det.
Så måske ikke ham, men hun kunne have fortalt Patmore, og sådan fortsætter det.
- Hvordan kunne det ikke komme frem. - Så løber du en risiko.
Men jeg håber, du løber den risiko og lever et godt liv med en rar mand.
Dette handler ikke blot om at være loyal over for Michael Gregson, vel?
Nej, det handler det ikke om.
Jeg elskede Michael meget højt, men han er væk.
Og nu er jeg forelsket i Bertie. Mere end nogen sinde før.
Det er det, der betyder noget.
Du må ikke gøre dit liv mere besværligt, end hvad der er nødvendigt.
Kom så. De venter på os.
Jeg ønsker dig det bedste. Virkelig.
I bliver nok glad for at se mig fordufte.
Det bliver jeg ikke. Giv mig et kys.
Pas på dig selv. Og glem ikke
at prøve at få dine kolleger på din side. Du kan gøre det.
- Så jeg skal være sødere? - Det ville ikke skade.
De er hurtig og effektiv, og ingen har kaldt Dem dum.
De skal nok klare Dem.
Tak, mr. Carson.
Jeg har lært meget af Dem.
Jeg er taknemmelig.
- Mr. Barrow. - Mr. Molesley.
Tak for Deres hjælp, mr. Barrow. Jeg er ked af, at jeg ikke ...
Du er arbejdshest, Andy, og pæren er i orden.
- Jeg ønsker dig det bedste. - Mr. Barrow.
De ville sige farvel, og Anna fortalte, hvornår du tog af sted.
De fangede mig i sidste øjeblik, milady.
Nå, master George, jeg håber, du opfører dig pænt, når jeg er væk.
Nej, vi gør ikke.
- Du må ikke gå. - Jeg er nødt til det, master George.
Men husk, at jeg altid vil være din ven, lige meget hvor. Okay?
God dreng.
Tak.
Det var så det.
- Kom med. - Farvel, Barrow, og lykke til.
Farvel, mr. Barrow.
Det er mærkeligt at tænke, at jeg var vild med ham.
Du er ikke god til at bedømme i den henseende.
Jeg beklager forstyrrelsen.
Jeg skrev bare nogle breve.
- Er morgenmaden klar? - Ja.
Jeg er kommet, fordi der er noget, du burde være klar over.
Før vi bekendtgør forlovelsen i aften.
- Ved Bertie, at du er her? - Nej.
Men han ved, hvad du skal til at fortælle?
Ja. Han ved alt.
I så fald ...
... må du hellere komme i gang.
- Ved du, hvor det hele er? - Det tror jeg, sir Mark.
Jeg kan altid spørge mrs. Jenkins.
Tjenestepigen, Elsie, kommer snart. Hun kan hjælpe.
Er det alt, sir Mark? Mrs. Jenkins, mig og Elsie?
Vi er ikke i det herrens år 1850.
Hvad laver du?
Andy hjælper mig med svinestierne. Smågrisene kommer snart.
Jeg må adskille mødrene.
- Hvem hjælper dig ellers? - Kun gamle Joe. Som altid.
Jeg ansætter to mænd til høsten og smågrisene.
men det er en stor hjælp at udnytte
en ung mands muskler uden ekstra betaling.
Du skulle have sagt, du kom. Jeg kunne være gået med.
Nej, jeg ville ikke forstyrre igen.
Han er en alle tiders knægt.
Sagen er, at jeg bliver ældre, Daisy. Jeg håbede, du ville flytte ind.
- Men i det mindste har jeg Andy. - Jeg tænker stadig over det.
Men det er et stort skridt at forlade livet i huset.
Du skal ikke forlade det. Ikke hvis du ikke ønsker det.
- Har vi flere søm? - Ja, jeg har dem lige her.
- Vil du have en kop te? - Nej, ellers tak.
Daisy er kommet for at tale med dig, ikke mig. Det er jeg godt klar over.
Hvad er der sket? Er I blevet uvenner?
Ikke på den måde.
Vi blev bare ikke venner på den måde, han ønskede det.
Du kunne finde værre.
Det siger alle godt nok.
- Hvor er de? - De er gået en tur.
Jeg ved, at du ved det.
- Edith fortalte mig det. Hun kom til dig. - Hvorfor fortalte du det ikke?
- Jeg ville skåne dig. - Nå, det er ordet?
Jeg ville have skjult det for dig. Det var Ediths beslutning at fortælle det.
Skulle det gøre hendes beskidte afsløringer spiselige?
For mig viser hendes historie blot hendes mod,
hendes ærbarhed og hendes loyalitet.
- Samt at hun værdsætter ærlighed. - Jeg kan nå mine egne konklusioner.
Jeg er ikke et barn, mor. Du skal ikke diktere mig.
Bertie, du har en svær opgave foran dig,
som de færreste ville misunde, hvis de kendte til det.
Du har brug for en kone med en stærk karakter
og den højeste moralske integritet.
Det er jeg enig i, og derfor har jeg valgt, som jeg har gjort.
Men Edith har ødelagt sit navn.
Jeg har intet imod hende, men hun har ødelagt det for sig selv,
og det er hun selv klar over.
Godt, at du ikke har noget imod hende.
Nu burde vi slå en sløjfe på dette.
De sagde, du var her.
- Jeg bad dem fortælle lord Merton det. - Han hviler sig.
Jeg begynder at forstå, hvorfor jeg skulle vente udenfor.
Mrs. Crawley, min svigerfar har ikke langt igen.
Han vil tilbringe den sidste tid med sin familie.
- Er det så svært at forstå? - Jeg vil gerne høre det fra ham.
Det er desværre ikke en mulighed. Farvel og tak.
Vi burde bringe den tilbage. Det er sent.
- Barnepigen bliver urolig. - Nej.
Men mor vil undre sig.
- Jeg arbejder. - Det gør jeg også.
I har ret. Så jeg begynder at lede i morgen.
- Vil du fortælle Mary det? - Ikke endnu.
- Hun ville finde det for sært. - Hun har mere fantasi, end du tror.
Jeg tror det bedste, men vi er outsidere.
- På forskellige måder. - Måske.
Men jeg vil gøre det uden deres hjælp. Vil du hjælpe?
- Det betyder meget for mig. - Nej, jeg er taknemmelig.
Jeg er klar på denne chance. Ligesom du er.
- Kom så. - Kom så.
Fortæl mrs. Potter, at mrs. Crawley bliver til middag.
- Det gør mig intet, hvad jeg spiser. - Sludder. Hun laver altid mad til ti.
- Fortæl hellere Spratt det. - Ja, milady, hvis jeg kan finde ham.
- Hvad? - Han har så travlt i disse dage.
Han er så travlt optaget.
Han handlede det om?
I Denkers hoved er hun Salome, der danser omkring Spratts Herodes.
Fortæl mig nu noget mere. Smed mrs. Grey dig faktisk ud?
Hun lukkede mig aldrig ind. Men, ja.
Så han er deres fange.
- Måske vil han kun se sin familie. - Slet ikke.
De har ham under lås og slå.
Nu da han er på gravens rand, er der ingen, der kræver godset.
Det er, hvad der foregår.
Jeg kan ikke tvinge mig forbi og løbe op til hans sovekammer.
Hvorfor ikke det?
Som min afdøde far sagde: hvis fornuften fejler, prøv med magt.
Se der.
Jeg håbede, jeg slap, men så heldig er jeg ikke. Det er alt.
- Nå, De er optaget. - Nej, hvad er der?
Jeg siger ja til at arbejde for mr. Dawes.
Nu er der én kammertjener og mig tilbage.
Det har jeg tænkt over. Jeg kunne hjælpe ved særlige lejligheder.
Jeg har min uniform, og jeg skal bare gå hertil.
Din uniform bliver her.
Tak for det, mr. Molesley.
Mr. Carson vil være yderst taknemmelig, når han tænker klart.
Tak. Ved De, hvornår De tager af sted?
- Skal jeg arbejde ansættelsestiden ud? - Nej. Jeg skal vænne mig til det.
Så flytter jeg mine ting hen ad vejen og flytter ud om en uges tid.
Jeg skal nok sige til.
- Mr. Carson er alt vel? - Jeg har aldrig haft det bedre.
Hvorfor siger du, at du aldrig har haft det bedre?
Javel. Så jeg skal fortælle hele verden om mit privatliv?
Og hvornår har jeg ikke tænkt klart?
Nej, hør nu. "Din uniform bliver her."
Faktummet er, at der kun er Andrew og mig tilbage.
Og jeg er ikke meget bevendt.
Jeg kunne ikke bo her og se din mor hver dag,
imens hun leger med Marigold uden at kende sandheden. Umuligt.
Hun har aldrig leget med mig, men lad nu det ligge.
Vi har alle gjort det klart, og nu må vi spille med.
- Var det virkelig nødvendigt? - Det var det for mig.
Jeg er glad for, du sagde det. Jeg er stolt af dig.
Nu kommer hun. Smil, alle sammen.
Jarlen og grevinden af Lisburne.
Jeg vil ikke have ost i aften. Hvad med dig, min kære?
- Nej. - Nej? Så lad os komme videre.
- Er dette det rette øjeblik? - Til hvad?
- Mine lords, mine damer og herrer ... - Må jeg sige et par ord?
Jeg tror, det er på sin plads at takke jer alle,
fordi I har været så venlige at komme her og støtte min søn.
Denne ændring i hans liv medfører et stort ansvar,
men det er betryggende for os begge at vide, at vi er iblandt venner.
Jeg skåler for jer alle.
Og nu er det min tur at bekendtgøre noget.
Jeg har en hård opgave ...
Tal nu, eller du mister ham for evigt.
Lad mig komme med denne meget glædelige bekendtgørelse.
Ser I, min søn er forlovet og skal giftes med den skønne lady Edith Crawley,
som er her i aften med sine forældre. Lad os skåle for deres helbred.
Edith og Bertie.
Andy har været en stor hjælp for mr. Mason.
Det ville jeg gerne tro. Han er naturligvis glad for ham.
Man kan være glad for nogen og ikke arbejde så hårdt.
- Det varmer at høre dig sige det. - Jeg mener ikke noget med det.
Det er din forklaring, og den holder du ved.
- Goddag. - Hvad kan vi gøre for dig?
Jeg ville bare sige godnat.
Tilbage til den bekymringsløse kærlighedsrede.
- Det håber jeg da? - Ja, det er en kærlighedsrede.
Men intet liv er uden bekymringer. Godnat.
Det var et fremmøde, der var værd at skrive hjem om.
Hun fortalte ikke, at hun kom?
Hun har ikke talt til mig siden i morges.
Jeg indrømmer gerne, at jeg er forbavset.
Henrykt, men forbavset.
Jeg er bange for, at I kan takke mig for det.
Nej da. Slet ikke.
Bare du ikke fortryder det.
Skulle jeg afvise en svigerdatter,
som ikke blot har gode aner og forstand,
men også er fuldstændig og utvivlsomt ærlig?
Jeg har ventet på, at nogen ville se det.
Hun var klar til at afvise stor indflydelse
og ikke at forglemme lykken, i stedet for at opnå det ved svig.
- Lad os prise hende. - Uden tvivl.
Du siger ikke blot dette for at undgå at toppes med Bertie?
Jo, delvist, men jeg har tænkt over det,
og jeg mener, vi kan få en succeshistorie ud af dette.
- Virkelig. - Pragtfuldt.
- Godt. - Så er alt i skønneste orden.
Der er en ting til.
- Hvad er det? - Vil du for himlens skyld kysse mig?
Har nogen fortalt lord Merton, at vi er her?
Bestemt ikke, og det vil de ikke.
De vil ikke have, at mrs. Crawley berøver ham fra Dem længere, vel?
Og De skal ikke vente længe, så han ligger oven på og venter på døden
og gør, hvad De siger.
- Hvorfor skal vi forstyrre ham? - Jeg hørte lady Granthams stemme.
- Det tror jeg gerne. - Hvorfor har ingen fortalt, de var her?
- Hvad laver han hernede? - Jeg var uopmærksom.
- Og hvorfor har du holdt dig væk? - Hun holdt sig ikke væk.
Hun blev nægtet adgang.
- Hvad? Er dette sandt? - Naturligvis ikke.
Hør, hvad vi gør. Vi går op og taler med din kammertjener.
Han kan få alle dine ting med hjem til mit hus i aften.
Far, dette er unødvendigt og ubehageligt. Må jeg foreslå, at ...
Nej, du har styret os længe nok. Fremover tager jeg mig af din far.
- Det ville vel være bedre ... - Nej!
Larry, jeg elsker dig som min søn,
men jeg har ikke formået at synes om dig.
Vil du venligst lade mig leve resten af mit liv i fred?
- Men dette er dit hjem. - Ikke længere!
Tag det og må det bringe jer lykke.
Desuden planlægger jeg at ægte ham, så snart det kan arrangeres.
Dette er latterligt. Far.
Mrs. Crawley vil tage dig fra din søn
og din familie og kidnappe dig til ægteskab.
Hvad siger du?
Hvor er det bare vidunderligt.
Og hvem kan argumentere imod det?
- Og hvem kan argumentere imod det? - Så dit besøg var en triumf?
- Ja. - Hvornår finder vielsen sted?
Til jul ville være sjovt. Nytårsaften, imens der stadig er pyntet op.
Det er en god idé.
Så kan I vågne i det nye år til det nye liv.
Mary? Jeg ved, jeg kan takke dig for det hele,
da du ringede til Bertie og tante Rosamund.
- Jeg mente ikke, det var forbi. - Men hvorfor gjorde du det?
Det var noget, bedste sagde. At det ville være et spild for jer begge.
Du er sådan et paradoks.
Du gør mig miserabel i årevis, og så giver du mig mit liv tilbage.
Hør, vi er knyttet af blodet, og det må vi leve med.
Så lad os prøve at gøre det lidt bedre i fremtiden.
Så lady Edith skal være markise,
og det opvejer næsten for, at lady Mary ikke er hertuginde.
Hør dig lige, så forstandig.
De spiser frokost, og herren siger, han går tidligt i seng.
Ja, det ville ikke være dårligt.
Jeg takkede dig aldrig for dit hårde arbejde på farmen.
Jeg gjorde det for mr. Mason.
Jeg er alligevel meget taknemmelig.
Jeg ved, du ikke kan lide mig, som jeg kan lide dig.
- Så lad os være ærlige. - Andy.
Sig ikke, at du bliver interesseret, nu når hans interesse er mere lunken.
- Ikke præcis. - Men det er tæt nok på.
Imens du var væk ...
Takkede du ja til mr. Dawes tilbud. Det vidste jeg, du ville. Dejligt.
Vi mister ikke kontakten. Jeg kommer ofte forbi.
Nej, vi mister ikke kontakten. Det kan du være sikker på.
Vi har tre måneder til brylluppet, så jeg ønsker ingen fejltrin.
Jeg tror ikke, at folk ønsker fejltrin, de sker bare.
- Det er dem, fruen mente. - Udmærket.
Carson!
Lady Rose, hvor er det rart at se Dem.
- Mr. Aldridge. - Goddag, Carson.
Rose! Atticus!
Vi troede først, I kom om en time.
De var hurtige til at få læsset af.
Man skulle tro, de glædede sig til at slippe for os.
- Goddag, Henry. - Og hvor er barnet?
Vi har hende desværre ikke med. Barnepigen tillod det ikke.
- Og man skal gøre, hvad hun siger. - De er nogle tyraner.
Hun plaprede løs om alle sygdommene om bord
og bacillerne, hun ville tage med tilbage.
- Men hun fejrer jul uden jer. - Ja.
Kaptajnen havde pyntet op med flag og juletræer,
men jeg græd under hele turen.
Hun ville tro, det blot var hverdag.
- Typisk mænd. - Hun er kun tre måneder.
Men hun er så kvik. Jeg har masser af billeder.
Hvor er far? Jeg vil så gerne se ham.
Han håbede, han kom til middagen, men han bliver desværre forsinket.
- Han glæder sig sådan til at holde tale. - Det gør jeg også.
- Kæreste Rose. Hvor herligt at se dig. - I lige måde.
Og Atticus.
Var det ikke listigt af ham at få fri?
Han har meget at lave i London, men vi siger, vi er her for sjovs skyld.
Lad os starte det sjove ved at drikke te.
- Carson? - Milady.
Om et øjeblik. Jeg løber ned og hilser på tjenestefolkene.
Jeg ved, hun er hustru og mor nu, men hun virker som sig selv.
Et tegn på din omsorg.
- Eller min svaghed. - Lad os gå ind.
- Hun er smuk. - Ligesom hendes far.
Er det Victoria, milady?
Ja, Victoria Rachel, fra mr. Aldridges mor
og Cora fra lady Grantham.
Ikke Susan fra Deres egen mor?
Nej. Jeg havde ikke ventet at se dig, Molesley.
- Lady Mary skrev, du underviser nu. - Ja, men jeg har ferie.
- Jeg arbejder her indtil brylluppet. - Jeg håber, Carson sætter pris på det.
Anna.
Se dig lige. Hvornår har du termin?
Om cirka 10 dage, milady.
Jeg misunder dig ikke, men det er så sjovt efter.
Det skal man blive ved med at sige til sig selv.
Vil Barrow være her til brylluppet?
Han er inviteret, men jeg ved ikke, om han kan slippe væk.
- Ja, han har fået nyt arbejde. - Han hader det.
Nu skal du ikke overdrive.
- Det er bare mere stillesiddende. - Du ser bekendt ud.
Andy, milady. Andrew blandt de adelige.
Jeg var med til Deres bryllup, men pligten kaldte.
Han kan lide de landlige omgivelser, ikke sandt, Andy?
Mrs. Patmore, skal jeg bede lady Mary om at komme ned og sætte kedlen over?
Den er klar, mr. Carson.
Hvad laver du?
Bland Dem udenom.
Mr. Spratt, jeg ved, De afskyr mig.
Hvorfor skulle jeg det?
Fordi jeg er interessant, fordi jeg er eksotisk, fordi jeg er tiltrækkende.
Dette er jo værre, end jeg troede.
Har De altid problemer med at se forskel på fakta og fiktion?
Det forholder sig sådan, mr. Spratt, at jeg værdsætter sandhed.
- Ulig Dem. - Ulig mig?
Jeg kender Deres beskidte hemmelighed.
Men hvad mon fruen ville sige til Deres dobbeltliv?
- Hvadbehager? - Butler om dagen, forfatter om natten.
Ligesom dr. Jekyll og mr. Hyde.
- Hvornår fandt De ud af det? - Under lady Ediths besøg.
Hvorfor har De ikke nævnt det i de efterfølgende uger?
Jeg tænkte, jeg ville skåne Dem. Men jeg kan ikke lide det tonefald.
- Hvad vil De gøre? - Det må tiden jo vise.
Det glædede mig at høre om Dem og lord Merton.
Tak. Jeg håber, jeg skrev nok om Deres smukke bryllupsgave.
Det var alt for meget. Bøger er Dickies yndlingsting.
- Hvorfor er han her ikke? - Han bliver desværre overtræt.
Han har det ikke så godt.
Jeg siger det, men sjovt nok, ser han sund og rask ud.
Han kommer med til brylluppet.
Fortryder han at give Cavenham til Larry?
Nej.
Lad ham og Amelia vælte sig i rigdom.
Må det bringe dem lykke. Vi er glade, som vi er.
Jeg skal være ordstyrer ved et møde på hospitalet i morgen.
- Fint. - Hvad for et møde?
Vi inviterer eksterne ind, investorer og også almindelige folk.
Det er vigtigt, at de forstår, hvad vi laver.
- Dagen før Ediths bryllup? - Det vil højest tage to timer.
- Atticus og jeg kan hjælpe. - Det er ikke sagens kerne.
- Hvad så? - Tom, Mary og jeg har et ærinde.
Jeg kan klare mig. Det er kun blomster, og de er allerede udvalgt.
Cora, du vil vel være her til det?
- Lad det ligge, Robert. - Hvad er det for et ærinde?
I får se.
Carson, må jeg få mere vin?
- Andrew? - Den står lige der.
Andrew hælder op, milord.
Er det ikke spændende? Det står i alle aviserne, selv i New York.
Lady Edith og hendes millionærmarkis.
- Han var ingen af delene, da han friede. - Men han var, da du sagde ja.
Sir Mark, må jeg minde Dem om, at jeg vil være væk nytårsaften?
Mrs. Jenkins sørger for teen.
Kokken bærer teen ind i stadsestuen?
Lady Stiles siger god for det. Bare denne ene gang.
Tak. Jeg beklager. Jeg kunne ikke slippe væk.
Min øjesten, du ser smuk ud.
Du ser sulten ud, far. Hvad med en bid mad?
Ellers tak, jeg spiste på toget.
Jeg håber ikke, jeg har svigtet dig med blomsterne.
Nej. Far hader bare, at du bruger så meget tid på hospitalet.
Timer, jeg ikke bruger sammen med ham.
- Det er sikkert ubevidst. - Mænd er ubevidste det meste af tiden.
- Lad os vente til efter brylluppet. - Nej, hun vil nyde brylluppet mere.
- Hvad foregår der? - Jeg genopfinder mig selv.
- Jeg bliver også genopfundet. - Jeg foretrækker de gamle modeller.
Synes du ikke, Carson opførte sig sært?
Han har ikke været sig selv i evigheder.
Skal vi gå ned og se, hvad det handler om?
Der er ingen behandling. Der er ingen kur.
Men jeg er ked af, hvis lady Mary fandt det nødvendigt at forstyrre Dem.
Det gjorde hun ikke. Jeg kunne ikke forstå, hvad der skete under middagen.
Ser man det. Måske er det det bedste.
Jeg har tydeligvis intet andet valg end at aflevere min opsigelse.
Hvad? Det mener De ikke.
Jeg beklager, milord, men jeg kan ikke blive, hvis jeg ikke kan gøre min pligt.
Jeg burde have været mere ærlig over for Dem, milady.
Jeg vidste ikke, I var herinde.
Kom endelig ind, mrs. Hughes.
Og tal Deres mand til fornuft.
Så han har fortalt det, milord?
Når brylluppet er overstået, vil jeg indrykke en annonce.
Jeg vil klare de indledende jobsamtaler selv.
Jeg kunne ikke give dette hus
eller denne familie til nogen, jeg ikke stoler på.
- Dette er meget overilet. - Men du vil blive i vores liv, Carson?
Du vil blive boende på godset og holde øje med ting.
Hjælpe til ved store arrangementer og sådan?
Jeg ville gerne sige ja til det, milady.
Men jeg tvivler på, at den nye butler ville acceptere jobbet under de vilkår.
Det ville jeg ikke.
Dickie?
- Hvad laver du på hospitalet? - Hvor dumdristigt af mig. Fanget.
Du har ikke besvaret mit spørgsmål.
Faktummet er, at jeg lever som en invalid.
Jeg føler mig ikke som invalid.
Din omsorg har været fantastisk.
Jeg burde svinde hen hurtigt, men det gør jeg ikke.
Hvorfor har du ikke sagt det før?
Jeg ville ikke give dig falske forhåbninger.
Hvad sagde dr. Clarkson?
Han tager nogle prøver igen før brylluppet.
Men det usandsynligt, at mændene i London tog fejl.
En praksis i Harley Street garanterer ikke fortræffelighed.
Så er blomsterne klaret. Brock ordner det, vi har overset.
Flot arbejde. Hvor bor Bertie?
Med sin mor på Castle Howard.
- Vi skulle have inviteret ham. - Det ville bringe ulykke.
- Hvor er Cora? - Hun er på det usle hospital.
Hvorfor er du imod det?
- De udnytter hendes velvilje. - Men hun nyder det.
Derfor udnytter de hende.
Hvad lavede Tom og Henry? Det virkede meget hemmelighedsfuldt.
- Kunne du give mig et lift til byen? - Nu?
- Jeg gør det, hvis du låner mig bilen. - Det skal være Robert.
Det varer ikke længe. Jeg er tilbage inden aften.
- Hvis du insisterer. - Det er jeg bange for, jeg gør.
- Kan du ikke bare sige det? - Nej, det er en overraskelse.
- Jeg hader overraskelser. - Vi er fremme.
- Hvad kigger jeg på? - Er det ikke åbenlyst?
- Talbot & Branson Motors. - Men det ligner en forretning i drift.
Det er det. En ægte virksomhed. Selvom der ingen biler er på lageret.
Men vi får flere ind.
Hvordan fungerer det?
Jeg kører hertil fra kontoret. Henry er her på fuldtid.
Jeg vil stadig have biler i mit liv, men ingen racerløb.
Med tiden vil vi opbygge firmaet.
Dette betyder, at I er brugtvognsforhandlere?
- Det vil vi være, når vi sælger en. - Nu skal du ikke være snobbet.
Vi handler med nye biler, når vi kan. Med tiden går vi i produktion.
Der er intet galt med at være gift med mr. Rolls eller mr. Royce.
Har jeg misforstået noget? Skammer du dig over mig?
- Over os? - Er du gal?
- Hvad? - Jeg er pavestolt.
Gudskelov.
Jeg beder dig aldrig om noget igen.
Jo, du gør så, og du vil opnå det.
- Hvad? Er du sikker? - Jeg er ret sikker.
Men fortæl det ikke. Jeg vil ikke stjæle Ediths rampelys.
Som i sig selv er tegn på gode tider.
Men hvorfor er vi her?
Det var programmet, men er der andre spørgsmål?
Vil den nye forsikringspolice stryge den gamle?
Nej, alle eksisterende aftaler bliver holdt til punkt og prikke.
- Det har De mit ord på. - Vil dr. Clarkson ...?
Maud. Du må ikke spilde fruens tid.
Det er det, jeg er her for. Frøken?
Vil dr. Clarkson flytte til New York?
Bare rolig. Han bliver her og passer på jer.
Jeg vil forsikre jer, at der ikke vil være de store forandringer.
Som I alle ved ...
Hvad er der?
Det minder mig om -
- da hun forvandlede huset om til et rekonvalescenthjem under krigen.
Tror du stadig, de udnytter hende?
Hvis du vil beholde hende, Robert, må du lade hende gå.
Jeg er ikke så god til de amerikanske slogans.
Så glem sloganet og hør her.
Du har et vidunderligt ægteskab. Med mine forældre burde jeg vide besked.
Ødelæg det ikke ved at bede hende om at vælge.
Vær nu sød.
Er kaffen klar?
- Hvad tager du på i morgen? - Det ved jeg ikke.
En af mine fine kjoler.
- Jeg har intet sømmeligt. - Det er da ikke sandt.
- Men vi vil kun være i kulissen. - Ja, men jeg vil se pæn ud.
Var lady Roses hår ikke smukt i går? Så glat og elegant.
Du har flot hår. Du kan prøve en ny frisure, hvis du er utilfreds.
Må jeg gå lidt tidligere i aften?
- Hvad er "lidt"? - Nu, når de alle er nedenunder.
Hvad har det med sagen at gøre? Så smut da med dig.
Men jeg advarer dig, jeg lader opvasken stå til i morgen.
- Daisy, hvad laver du heroppe? - Jeg henter bare noget.
Jeg er urolig for mr. Spratt.
Han lader til at brænde sit lys i begge ender
og sikkert også i midten.
Det lyder ikke som den Spratt, jeg kender.
Han har forandret sig, siden han fik det nye job.
Væk er den pålidelige butler, der er diskret og seriøs.
Og hans plads er overtaget af journalisten,
der afslører alt, om alle han kender.
Arbejder Spratt som journalist?
Beklager, milady. Det troede jeg, De vidste.
Jeg kunne da ikke tro, at han takkede ja til jobbet uden Deres tilladelse.
- Ved vi, hvem der har ansat ham? - Ja, milady, lady Edith.
Hendes avis. Jeg har faktisk et eksemplar her.
Åben på den rigtige side.
Hvor belejligt.
Du store. Jeg føler mig virkelig ansvarlig.
Måske skulle jeg have bidt mig i tungen.
- Men sandheden vil vel frem. - Altid.
Denker, altid.
Vær ikke for hård ved ham, når De siger ham op.
For hans skyld. Vær ikke for hård ved ham.
Hvorfor skulle jeg sige ham op, Denker?
Hvorfor skulle jeg gøre det?
Læg benene op. I vil stå op resten af dagen.
- Det siger jeg også til hende. - Hvor har du været?
Vi skal skynde os hen til kirken.
- Jeg tager ikke med. - Hvad snakker du om?
Brylluppet. Jeg har intet at tage på. Ingen vil savne mig.
- Jeg tager mig af maden. - Sludder og vrøvl.
- Det er fordi, Andy ikke er interesseret. - Hvad?
- Andy har afvist hende. - Det passer ikke.
- Hvorfor har du din hat på sådan der? - Hvordan?
Du har trukket den ned over ørerne. Hvad er der galt?
- Ikke noget. - Så tag den af.
- Nej. - Daisy, tag den så af.
- Hvad har du gjort ved dig selv? - Altså, Daisy.
Lad hende gå. Jeg taler med hende senere.
Grin bare, men det er for din skyld, hun har gjort sig selv til grin.
Hun er bedøvende ligeglad med mig.
Ikke så underligt, at du er alene, knægt.
Du kender slet ikke kvinder.
Jeg kan ikke tro, at dette sker.
- I det mindste for mig. - Er børnene klar?
- Baxter ser til dem. - Jeg har talt med mrs. Pelham.
Jeg tager Marigold med til Brancaster,
så hun er der, når I kommer tilbage fra bryllupsrejsen.
- Barnepigen gør børnene klar. - Vi burde klæde om.
Jeg vidste ikke, man skulle rede det, imens man tørrede det.
- Du skulle have spurgt. - Du ville ikke give mig lov.
- Bare du ville sætte dig. - Jeg er næsten færdig.
- Hvordan ser jeg ud? - Som Clara Bow.
Vær ikke blødsøden.
- Vil du hjælpe med lagnet? - Jeg gør det.
- Ikke pylre. - Men det vil jeg gerne.
Jeg gør det.
Tak.
Daisy, jeg tror, vi er kommet forkert ind på hinanden.
Jeg ved ikke, hvad du mener.
Hvis du virkelig ikke gør det, så lader vi det ligge.
Men hvis du gør,
så lad os komme rigtigt ind på hinanden.
En ny baby, en ny virksomhed.
Jeg har nok været så lykkelig før ...
- Men jeg kan ikke huske hvornår. - Stille.
Jeg vil aldrig fortælle dig en hemmelighed igen.
Vi havde ikke altid troet, at Edith ville få en lykkelig slutning.
Der er stor risiko, men med lidt held bliver de lykkelige nok,
som er den engelske version af en lykkelig slutning.
Hvad tror du, der gør englænderen til den, vi er?
Forskellige meninger. Nogen ville sige vores historie.
Men jeg giver vejret skylden.
De kan sidde her, miss Edmunds.
- Er det ikke for langt fremme? - Bestemt ikke.
De har i den grad reddet hendes liv.
Godt, at ingen bebrejder mig for at få hende i arbejde.
Vi kan lide stærke kvinder. Jeg forsikrer Dem, at vi er vilde med dem.
Jeg må snart flytte mig, men jeg ville sige, at jeg har resultaterne.
- Han har ikke anæmi. - Jo, han har anæmi.
Beklager, at vi ikke besvimer, men det er ingen overraskelse.
De har anæmi, men den er ikke perniciøs.
- Hvad? - Han har jernmangelanæmi.
Med lave hæmoglobinværdier.
Så jeg skal ikke dø.
De skal passe på Dem selv, men nej, De skal ikke dø.
I hvert fald ikke af det.
I må have mig undskyldt.
- Du slap væk? - Bare rolig. Trædemøllen venter på mig.
Hvordan går det? Kan du enes med alle sammen?
Der er ikke mange at enes med.
Nyder du det ikke mere end at være i krig mod hele verden?
Det gør jeg vel.
Hvad er der galt?
Der er bare lidt lummert herinde.
- Hvor ser du smuk ud. - Åh, far.
Troede du nogen sinde, vi ville opleve dette?
Jeg ved det ikke rigtig. Muligvis.
Du overrasker mig altid.
Men ingen kan planlægge det perfekte match.
Jeg forguder ham. Forstår du det?
Kom. Lad mig være lidt stolt.
Jeg skal nok falde ned igen.
Hvis du er stolt af mig, så vær så stolt, som du vil, så længe, du vil.
Jeg vil gerne sige, at jeg havde en anelse, da vi mødtes.
- Men det tror jeg ikke. - Jeg havde ikke.
Sært. Det ene øjeblik kender vi knap hinanden, og det næste er vi i familie.
Klar?
Kan vi ikke bare fortælle dine forældre det?
Så snart Edith tager på bryllupsrejse, kan vi fortælle hele verden det.
- Vil I være slyngveninder nu? - Du er så sentimental.
- Men vil I det? - Det skal du ikke bryde dit hoved med.
Vi er søstre. Og søstre har hemmeligheder.
"Mine kære, vi er samlet i dag i Guds åsyn
og foran denne menighed for at forene
denne mand og denne kvinde i hellig ægtestand."
"En ærefuld arv indført af Gud
i tiden for menneskets uskyld. Og derfor skal den ikke
sættes i virke eller tages uklogt, let på eller tankeløst,
men ærbødigt, diskret, velovervejet
nøgternt og med gudfrygtighed."
"Hvis nogen har noget at indvende imod,
at disse bliver lovformeligt forenet, så lad ham tale nu,
eller lad ham for altid betvinge sin tunge."
Den sidste er fløjet fra reden.
Ulogisk føler jeg, at jeg har opnået en stor bedrift,
selvom Gud ved, at jeg ikke kan takkes for det.
Opgaven er stadig fuldført med bravur.
Ved du, hvad der ellers blev udført med bravur?
- Dit job på hospitalet. - Hvor kommer dette fra?
Jeg kom til mødet. Rose tog mig med for at overvære det.
- Du skulle have hilst på. - Jeg havde for travlt med at kigge på.
Og ved du hvad? Du gjorde mig meget stolt.
- Sig det ikke, hvis du ikke mener det. - Jeg mener det virkelig.
Du er en kvinde med ægte substans -
- og jeg er glad for, at jeg kan kalde dig min kone.
Så jeg behøver ikke at opgive det?
- Det ville du alligevel ikke have gjort. - Sikkert ikke.
Men det gør det så meget bedre, hvis det er med din billigelse.
Disse skal ud på serveringsbordet. Tag dem hen ad vejen.
Men de er slet ikke færdige. Ind i ovnen med dem, men hold øje.
Nej, ikke ind med den endnu!
- Må jeg få Epsomsaltet? - Burde du?
- Er du syg? - Bare lidt småsyg.
Jeg kan se, alle er i sving.
Men det var en flot vielse, og lady Edith er gift. Halleluja.
Og nu når miss Marigold er på vej til Brancaster Castle,
er fremtiden sikret.
Men jo mindre vi siger om det, des bedre.
- Mon de vil fortælle hende det? - Ja, når hun er klar.
- Bare du ville sætte dig. - Snart.
- Jeg vil op med hårtørreren. - Du overtager.
- Jeg vil flytte ind på farmen. - Det vil du ikke fortryde.
Jeg har besluttet mange ting, men jeg fortæller ikke det hele endnu.
Andy, få det ovenpå!
Må jeg få flere glas?
For guds skyld! Jeg kan ikke hælde det skidt op!
Carson? Er du okay?
Jeg ...
- Om forladelse, milord. - Vær ikke fjollet.
- Jeg kan hælde op. - Nej, jeg kan gøre det.
Mr. Barrow, De er her som gæst.
Jeg hjælper gerne, mr. Carson.
Carson, jeg kender svaret.
De og mrs. Hughes bliver i jeres hytte.
Men hvad hvis vi bad Barrow om at være den nye butler?
Carson vil styre ting, som han altid har gjort.
Hvad siger De? De får pension fra godset.
Du kan ikke foregive, at Barrow ikke er erfaren nok.
Nej, det ville jeg ikke sige, milady.
Jeg trænede ham.
Nå, Barrow. Vil du være butler her?
- Helt bestemt, milady. - Så er det afgjort.
Barrow klarer papirerne og begynder på Downton,
når I begge synes, det er passende.
Jeg vil ikke tvinge Dem, mr. Barrow.
Og jeg vil ikke vride armen om på Dem, mr. Carson.
Jeg tror, at herren har fundet en løsning.
Så det burde vi være glade for.
- Undskyld mig. - Ja, hr.
Anna? Jeg håber ikke, du arbejder.
Jeg kom for at aflevere hårtørreren tilbage, milady.
Det var en stor succes.
Denne hat er for stram, den gav mig hovedpine.
- Tror du, vi kan udvide den? - Lad mig prøve, milady.
- Åh gud. - Dit vand er gået. Javel.
Gå ikke i panik.
Jeg burde hente mine ting i hytten.
Vær ikke fjollet. Du kan have en af mine natkjoler på.
Godt, lad os få tøjet af dig.
- Dette virker forkert. - Hvad har det af betydning nu?
Bates!
- Bates! - Mr. Talbot?
Der er du? Du må hellere komme, det er snart tid.
- Jeg forstår ikke. - Undskyld.
Anna er på lady Marys værelse, og dr. Clarkson er der.
Du godeste.
- Men hun kan ikke føde nu. - Hun har ikke andet valg.
I lady Marys sovekammer? Bestemt ikke.
Nå, Spratt.
Denker har fortalt mig alt om din klumme.
Jeg ville ikke sige noget, men jeg troede, fruen allerede vidste det.
Tro det, og du ville tro på alt. Milady ...
I fremtiden vil jeg spørge dig til råds om mit tøj og mine selskaber.
Hvem vidste, at vi havde en ekspert i kælderen?
- Jo, jeg ... - Talerne.
De har begået en fejl, hvis de prøvede at komme af med mig.
- Hvad for en fejl? - Hun kan ikke lide at være forudsigelig.
Og jeg er fætter til hendes far.
Hvis du mener, hvad du siger, Daisy, vil jeg drikke en skål med iver.
Det gør jeg. Jeg flytter ind på farmen.
Så håber jeg, at vi ser mere til Dem, mrs. Patmore.
Det ved jeg snart ikke.
Det tror jeg, De gør.
Vi må hellere komme op og høre talerne.
Det er mig en stor fornøjelse at velsigne
den smukke markise af Hexham.
Men første vil jeg læse et telegram fra hendes bedstemor,
den frygtindgydende mrs. Levinson.
"Beklager, at jeg ikke kunne være der.
Selvom vi beder for dem, der er i nød på havet,
er jeg for gammel til at være en af dem. Gud velsigne jer begge. Bedstemor."
- På en måde er det trist, hun er væk. - På en måde.
Men ikke på alle måder.
- Sikke et dejligt liv vi vil få. - Det er vel i fuld gang.
Edith og Bertie, brud og gom.
Brud og gom.
- Skal jeg tage en drink med til Mary? - Hun har nok brug for en.
Hendes tjenestepige føder i hendes sovekammer.
- Hvor moderne. - Det var ikke planlagt.
- Hvilke er vores liv er det? - Jeg burde gå op.
Et glas til mig.
Han er sød.
Held og lykke med virksomheden, men det er ikke nødvendigt.
Vi har alle brug for held, miss Edmunds.
De kører! De kører nu!
Jeg vil ikke gå glip af dette. Kom så!
Jeg vil ikke skuffe dig.
Bare elsk ham, og jeg vil ikke være skuffet.
Hav en dejlig tur, min skat, og vær ikke bekymret for noget.
Det er så mærkeligt. Jeg er så overordentlig lykkelig.
- Jeg tror ikke, jeg har følt det før. - Det vil du nu, i meget lang tid.
- Skynd jer, eller I misser toget. - Kast den! Ellers bringer det ulykke.
Er I klar?
Hvor er du heldig.
Tillykke.
Tak.
- Du ser smuk ud. Lykke til. - Tak.
- Vi ses snart. - Vi ses snart.
Jeg håber ikke, De er for trist over, at det endte, som det gjorde.
Downton bliver et andet sted uden Dem ved roret.
Verden er et andet sted end dengang, milord.
Og Downton Abbey må forandre sig med den.
Sørg for, at der er nok at drikke i aften. Så vi kan gå ind i det nye år.
Må jeg tage muligheden for at ønske Dem og fruen det bedste nytår?
Ingen kunne ønske jer den bedste fremtid mere hjerteligt end jeg.
Vi er meget taknemmelige for Dem, Carson.
Det håber jeg, De ved.
Vi er virkelig taknemmelige. For alt.
Jeg vil gerne arbejde videre, milady, hvis babyen kan blive passet.
Vi vil have ham på børneværelset om dagen.
Han bliver fulgt af en ung Talbot med tiden, og så får vi at se.
Jeg er kommet for at kalde lady Mary og mr. Talbot nedenunder,
så I kan fejre nytåret med os.
- Dette er til jer. - Tak, milord, hvor betænksomt.
Er det allerede nu? Er Edith kommet godt af sted?
Ja, for flere timer siden. Er dette den lille ny?
Ja, milady. Jeg er far, og jeg har en søn.
Vi har en søn, John.
Jeg gratulerer jer begge.
Jeg beklager, at jeg trænger mig på.
- Vi skal nok gå, når hun kan. - Tænk ikke på det.
Vi burde gå nedenunder. Godt nytår.
Jeg er bange for, at mor ville finde det ret utraditionelt.
Måske, men ved du, hvad jeg tror?
Hvis vi er omstillingsparate, har vi større chance for at gennemføre det.
Godset er i sikkerhed i Marys hænder, når Henry og Tom hjælper hende.
Edith er steget fra asken for at blive kysset af prinsen på den hvide hest.
Hvad mere kan vi bede om?
Et langt og lykkeligt liv sammen, bare os to.
- At se børnene vokse op. Det er alt. - Og hvorfor ikke?
Vi ved dog aldrig, hvad der sker. Hvem ved det?
Men jeg vil sige, vi har en god chance.
Hurtigt!
Tag disse. Så er det snart.
- Det er godt, du kunne blive, mor. - Det er godt, du spurgte mig, Cora.
Det er dit kongerige nu.
Din landsby.
Dit hospital.
Og jeg synes, du leder det flot.
- Godt nytår. - Godt nytår, alle sammen.
Godt nytår, alle sammen!
- Godt nytår. - Godt nytår, Thomas.
- Godt nytår. - Godt nytår.
Godt nytår.
Det vil være et andet liv.
Men vi kan få det til at fungere, Charlie, og vi er nødt til at forsøge.
- Godt nytår. - Godt nytår, Elsie.
Vil De have noget vin?
Tak, mr. Barrow. Godt nytår.
Godt nytår til Dem, mrs. Hughes.
- Tak, mr. Barrow. - Godt nytår.
Godt nytår.
Det giver mig et smil på læben, at vi drikker for, hvad fremtiden bringer.
Hvad kunne vi ellers drikke for?
Vi går fremad mod fremtiden, ikke tilbage til fortiden.
Hvis blot vi havde valget.
Tekster: Kasper Erik Nielsen