www.titlovi.com
FILMSKI FESTIVAL U SOUTHPORTU OD 6. DO 15. OŽUJKA
Ajme, bilo ga je jedva 2,5 centimetra kad smo ušli.
Predivno je.
Dobro je, dobro je.
Ne osjećam prste.
Hvala.
...učinio sve za ljubav
Ne voliš ovu pjesmu.
Ja bih učinio sve za ljubav
Moraš je ugasiti.
Ali neću učiniti to
Ne, ja neću...
Udana sam za sladunjavog tipa! Prestani, molim te!
-Sviđa ti se. Reci da ti se sviđa. -Prestani!
Prestani!
-Sviđa ti se ta pjesma. -O, Leo.
Imam jednu teoriju.
Da cura može zatrudnjeti ako se poseksa u autu.
Što?
I ja imam teoriju. Radi se o trenutku.
Trenutku udara.
NADAHNUTO ISTINITIM DOGAĐAJIMA
Moja teorija je da ti trenuci udara,
ti bljeskovi visokog intenziteta koji nam potpuno preokrenu živote,
naposljetku određuju tko smo.
PRIJE 4 GODINE
Hvala.
Sljedeći.
Jedan od meni najdražih trenutaka.
Zaboravila si dozvolu.
Da. Dolazim ovdje kako bih uživala u dvosatnom čekanju u redu.
Dozvola je kao nekakav bonus.
Umjetnička akademija u Chicagu
Umjetnička akademija.
-Radiš ondje? -Ne, studiram.
Ja sam Paige.
Oprosti. Ja sam Leo.
Hvala ti na ovome, Leo.
Znaš što, primijetio sam, na potpuno ne prijeteći način,
imamo istu PPK zonu.
Ma nemoj?
Da.
-Imaš impresivne moći zapažanja. -Da.
Što je PPK?
Povlaštena parkirališna karta.
To zvuči intimno.
Da.
Dobro.
Mislio sam da...
Mislim da si dugujemo odlazak na piće,
iz poštovanja prema zonskoj kompatibilnosti i to sve.
-Dobro. -Dobro?
U redu, može.
Nakon tebe.
KAFIĆ MNEMONIC
Odaberi ruku. Odaberi ruku.
-Ovu. -Evo ga.
Ovo je dobro.
Recite ako vam treba još nešto.
Za tvoj nos
Za tvoju GLAVU
Za tvoje srce...
Za Kasnije.
-Jesi li prdnuo? -Ne.
Možda malo.
Ovo je tako izopačeno.
Ali totalno romantično.
Bože, tako sam zaljubljen u tebe, to nije normalno.
Kao što znate, CT vaše supruge pokazao je krvarenje unutar glave.
Namjerno zadržavamo pacijente s traumatskim ozljedama mozga
u komatoznom stanju kako bismo im smirili sustave
i dali mozgu vremena da se zaliječi dok splasne oteklina.
Zatim ih polako vraćamo. Sad...
Stvar je u tome da je svatko od nas ukupan zbroj
svih trenutaka koje smo proživjeli,
sa svim ljudima koje smo upoznali.
Ti trenuci postaju naša povijest.
Poput osobnih najvećih hitova sjećanja koje ponavljamo
i ponavljamo u svojim mislima iznova i iznova.
Zar nisi gladna?
-Bok. -Bok.
-Što to radiš? -Ništa.
-Doista? -Ne.
-Što je to? -Ništa.
Ništa? Hrana je spremna.
Ako ćeš hraniti tu vreću muha, stalno će se vraćati, a ja sam alergičan.
Kao što tvrdiš da si alergičan na korijander?
-Ne podnosim ga. -Točno. Ali nisi alergičan.
Želi li itko jagode koje sam kupila na tržnici?
-Kupuješ namirnice, loš znak. -Što?
-Svi znamo što to znači. -Meni se sviđa.
Ona je poput naše maskote.
Hvala, bar mislim.
Radije bih nju nego afričkog tvora kojeg si htio da udomimo.
-I kuha sjajnu kavu. Zadržimo je. -Hvala.
-Izvoli. -Hvala.
DOSELISE
"Dosoli?" Mislim da si pogrešno napisao "dosoli".
Ne.
Rekao sam ti.
Da.
Prisežem kako ću ti pomoći da zavoliš život, da ću te uvijek nježno grliti
i da ću imati strpljenja koje ljubav zahtijeva.
Da ću govoriti kad su riječi potrebne
i da ću dijeliti tišinu kad nisu.
Da ću se slagati s neslaganjem oko torte Crveni baršun.
I da ću živjeti u toplini tvoga srca i uvijek ga smatrati domom.
Ajme, visoko si postavila ljestvicu.
Napisala si svoje zavjete na jelovniku?
Da. Zašto?
Prisežem da ću te divlje voljeti
u svim tvojim oblicima, sad i zauvijek.
Obećavam kako nikad neću zaboraviti da je ovo ljubav kakva se događa jednom u životu.
I uvijek ću znati, u dubini svoje duše,
da ćemo uz sve moguće izazove koji će nas htjeti razdvojiti,
uvijek pronaći put jedno do drugoga.
Primate li jedno drugoga za bračnog partnera zauvijek?
Da.
Ovlastima države Illinois...
Zaštitari.
Proglašavam vas mužem i ženom i najboljim prijateljima.
Poljubite se! Bježite!
UMJETNIČKA AKADEMIJA U CHICAGU
Imam jedno djelo. Jedno.
To... To nije moguće.
Ja ne...
Bože moj.
-Bit će sve u redu. -Bože. Morat ću ih nazvati.
Morat ću ih nazvati i reći im da ja to ne mogu.
Dođi sa mnom u krevet.
Hajde. Znam da želiš doći sa mnom u krevet.
Nemoj!
Molim te, ne.
-Prestani! -Dobro, dobro.
Mislim da ovo dobro napreduje.
Znam da nije dovršeno, ali počinjem vidjeti raspoloženje.
Ondje je kao neka tamna zavjesa,
a ondje je suprotstavljeni svijetli element.
Apstraktno je, ali ne znam, mislim da je već sad snažno.
Što je?
Totalno me voliš.
-Da. -Da.
Znam jer ono je skulptura,
a ovo je gomila s ostacima
koju ću sad zadržati.
Trenutak potpune fizičke, mentalne i svakakve druge ljubavi.
Nemojte se gurati oko nje.
Bit će malo omamljena pa je bolje da joj damo prostora.
Bok.
Tako je dobro što te vidim.
Paige?
U redu je. U bolnici ste.
Imali ste prometnu nesreću. Udarili ste glavom, ali dobro ste.
Neko vrijeme smo vas pustili da spavate.
Kako se osjećaš?
Glava me boli.
To je savršeno normalno. Dat ću vam nešto za to.
Je li još netko ozlijeđen, doktore?
Paige, znaš tko sam ja, zar ne?
Da. Vi ste moj doktor.
Ja sam tvoj muž.
Paige?
-G. Collins? -Rekli ste da je sve u redu.
Ozljeda mozga nije poput slomljene kosti ili otvorene rane.
Mozak je puno teže predvidjeti.
Ponekad, zbog načina na koji oteklina pritišće lubanju,
-to može uzrokovati malo oštećenje. -Malo oštećenje?
Ne sjeća me se.
lako je budna, oteklina može uzrokovati pomutnju ili gubitak pamćenja,
promjene raspoloženja.
-Što? -Ali to je normalno.
To je moja teorija.
Da ti trenuci udara određuju tko smo.
Ali ono što mi nikad nije palo na pamet
jest, što ako ih se jednog dana više ne možete sjetiti.
Bok.
-Što radiš? -Spavam.
Dobro.
Donio sam ti odjeću.
Hvala.
Malo sam gladna.
Dobro.
Dođi.
Samo sam htjela provjeriti par stvari u vezi sebe,
u vezi nas.
-Sjajno. -U braku smo?
-Da. -Da.
I imam čudnu frizuru.
To je malo uskogrudno.
Rekla si da ravnanje traje predugo
i da bi radije za to vrijeme radila u ateljeu.
U ateljeu? Što će mi atelje?
Ti si umjetnica.
Kiparica. Jako dobra.
Radiš na četiri djela za predvorje Tribune Towera,
koje je ogromno.
Svi u gradu htjeli su taj posao.
Ali tvoja izložba u Muzeju suvremene umjetnosti bila je sjajna pa si ga ti dobila.
Što je s mojom diplomom prava?
Nemam diplomu prava?
Mislim da ti je nedostajalo par ocjena.
Zadnji put sam htjela biti umjetnica u srednjoj školi.
Mislim da na to treba gledati pozitivno.
-Traumatska ozljeda mozga je pozitivna? -Baš si idiot.
Ako se ne sjeća tko si,
onda se ne sjeća ni svih gluposti koje si ikad napravio.
Možeš krenuti ispočetka, iznova.
Samo se brinem, ako te se ne sjeća,
kako će se sjećati da je zaljubljena u tebe? Što je?
Iskreno, bio sam malo zapanjen kad se zaljubila u tebe.
Ako išta, postao si manje privlačan.
Baš ste sjajna potpora.
Ali ozbiljno. Što ako me se ne sjeti?
Što onda?
Sjetit će te se. Sjetit će se svih nas.
Mi smo njezina obitelj.
Da, imaš pravo.
Ispričavam se. Tražim svoju suprugu, Paige Collins.
Jučer je bila ondje.
Izgleda da su je preselili na VIP kat.
-To zvuči skupo. -To je donatorsko krilo.
Spustite se ovdje i dizalom pođite na drugi kat pa desno.
Dobro. Hvala.
Paige, vaše dugoročno sjećanje je nedirnuto
i optimistična sam da će se ostatak vašeg sjećanja popraviti s vremenom.
G. Collins, drago mi je što ste ovdje.
Ovo je bizarno. Ja sam Leo, Paigen muž.
Znaš li koliko je bilo potresno čuti iz druge ruke
da je moja kći već tjednima na intenzivnoj,
a nama nitko nije javio?
-Trebao si nas nazvati. -Žao mi je.
Nikad nisi upoznao moje roditelje?
Ne shvaćam. Zašto ga niste upoznali?
Doktorice, koji je sljedeći korak?
Što prije se vrati u život, u svoju rutinu, to bolje.
Za tjedan dana ću preporučiti
da Paige posjeti neuropsihologa.
-Dobro. -Što god joj treba.
Terapije, specijalisti, pobrinut ću se da dobije najbolje.
Doći ćeš kući da se ja mogu brinuti o tebi.
Mama će srediti tvoju staru sobu, a ja ću izostati s posla.
Ne želim biti nepristojan, jer doista cijenimo to sve,
ali čuli ste da je Paigena doktorica rekla
kako se ona mora vratiti u svoju normalnu rutinu.
Njezin život sa mnom njezina je normalna rutina.
Da, ali ona se tog života ne sjeća.
Sjetit će se. To je njezina doktorica upravo rekla.
Ne. Rekla je da će se Paige možda sjetiti.
Zašto je ne bismo odveli kući da se oporavi s ljudima kojih se sjeća?
-I koje voli? -Samo želimo najbolje za Paige.
Zanimljivo, jer nju niste ni jednom pitali.
-Nismo, ali... -Ono što mi jako treba
jest da se prestanete prepirati!
Slušajte, to ne morate sad odlučiti.
Ne. Ispričavam se.
Mislim da biste svi trebali poći kući i odmoriti se.
Sigurna sam da bi vam to koristilo.
Kako je moguće da si mi muž, a nisi upoznao moju obitelj?
Nisi godinama razgovarala s njima.
Zašto bih prestala razgovarati s obitelji?
Sve se to dogodilo prije nego smo se upoznali.
-Nikad nismo pričali o tome? -Jesmo.
l?
Kao prvo, ti si se htjela preseliti u grad i krenuti na Umjetničku akademiju.
A tvoj je otac inzistirao da ostaneš na pravnom fakultetu.
Imao je strogo viđenje onoga čime bi se ti trebala baviti.
Otad je sve krenulo nizbrdo.
Dobro. Sjećam se da sam išla na pravni fakultet
i da sam bila zaručena za Jeremyja.
Ja... Ne znam.
Paige.
Dobro, dušo, samo...
Sad je najbolje da se vratiš u svoj život sa mnom.
Čula si doktoricu. To je najbolje za tvoj oporavak.
Dobro, ali ne poznajem te.
Trebala bih ući u tvoj auto i ići živjeti kod tebe?
-Kod nas. -Bez dokaza da smo ikad bili zaljubljeni?
Osim našeg braka?
Ljudi se vjenčaju iz svakakvih razloga.
-Dobro. Kao? -Da dobiju zelenu kartu.
Ja sam iz Cincinnatija.
Jesam li vodila dnevnik?
Koliko znam, nisi.
Valjda je ovo sve što je uspio pronaći.
U redu je. Izgleda dobro, dušo.
Idemo kući pa...
-To je grozno... -Paige?
Čula sam da nas napuštate.
Da, tako su mi rekli.
Ne smijete voziti sve dok ja to ne odobrim.
Ali osim toga, vidimo se za četiri do šest tjedana.
-Dobro? -Puno vam hvala.
-Hvala, doktorice, na svemu. -Hvala vam.
-Dobro. -Spremna? Idemo.
Samo malo. Imam govornu poštu. Od prije nesreće.
-Rekla si da želiš dokaz. -Dobro. Poslušajmo.
Bok, dušo.
Oprosti, još sam u ateljeu.
Toliko mi nedostaješ da moje skulpture počinju nalikovati tebi.
Što radiš kasnije?
Trebam malo Leo vremena, ako znaš na što mislim.
Da. Javi mi se.
Volim te.
Ne znam, kad opet to slušaš, zapravo ništa ne dokazuje.
Ne, ne, to je...
Slatko je. Zvučim sretno.
Dobro. Razmisli.
Odustala si od pravnog fakulteta, raskinula si zaruke
i preselila se u grad.
Te si odluke ti donijela puno prije nego si mene upoznala.
Mislim da duguješ sama sebi
poštovanje tih odluka, bar zasad.
Paige, ovo je pogreška.
Obećavam vam da ću se brinuti o njoj.
Molim te, pođi sa mnom. Pođi kući sa mnom.
Sredit ćemo ovo zajedno.
Valjda bih mogla pokušati
da vidim hoće li mi to pomoći sa sjećanjem i...
Uvijek se mogu vratiti kući ako se predomislim.
Udala sam se za njega. Sigurno sam imala neki razlog.
-Oprezan pristanak. -Ali prihvaćam ga.
Izgledam poput čudakinje.
Mislim da izgledaš sjajno.
-Gdje živimo? -Na sjevernoj strani.
Tko je predsjednik?
-Države? -Da.
Obama.
Senator?
Da. Glasovala si za njega.
Jesam li?
Dobro došla kući.
Nakon tebe.
Iznenađenje!
Tako mi je drago što te vidim.
Bili smo svaki dan u bolnici, ali Leo nije htio da te uznemiravamo.
-Da. Bili su. Svaki dan. -Nedostajala si nam.
Čini mi se da smo bile bliske?
Ja sam Sonia. Ovo je moj dečko, Kyle.
-Bok, Paige. -A ovo je Jim.
-Izgledaš sjajno, Paige. -I Lily.
Bok. Zar si vježbala u bolnici?
-Bok, Paige. -I Josh.
Ja... Oprostite... Ispričavam se...
Hvala vam na dolasku. Žao mi je što je rano završilo.
U redu je. Čuvaj se, Leo.
Jesi li dobro?
Što ti misliš?
Znam. Teško je sve to prihvatiti.
Ne.
Bilo bi teško prihvatiti dolazak kući,
u nepoznati stan, s muškarcem kojeg ne poznajem.
To bi bilo teško prihvatiti.
Ali uz sve to doći u kuću punu ljudi
koji me vuku, grle, plaču preda mnom
te govore o glupostima kojih se ne sjećam,
to nije teško za prihvatiti, to je totalno sranje.
Imaš pravo.
Trebalo je biti svega nekoliko ljudi.
Hoćeš li samo otići, molim te?
Paige, žao mi je.
Doista me nećeš pustiti na miru?
-Žao mi je. -Meni je žao.
Naravno.
Žao mi je.
Bože. Majka će me ubiti.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
-Što je? -Nisi kucao!
Navika. Oprosti.
Nije da to već nisam vidio. Daj.
Nije smiješno. Trebao bi kucati.
Oprosti.
-Izgledaš lijepo. -Doista?
Ovo je jedini komad odjeće u kojem se osjećam ugodno.
Zapravo, to je moje.
Ne, u redu je.
Što je?
Gledaš me kao da sam neka životinja u zoološkom.
Oprosti, nisam znao. I ja se pokušavam nositi s ovim.
Inače radiš sve ovo?
To je moja isprika za sinoć.
Bio je to glup potez. Nisam razmišljao.
Ma ne. Oprosti. Ja...
Ne želim da se brineš za mene, dobro?
Samo radi sve kao i inače i...
Radiš li? Imaš li posao?
Da. Pa, ako još imam posla.
Vlasnik sam studija za snimanje glazbe.
Fora.
Kakva je moja rutina? Što radim po cijele dane?
Pa...
Obično se ustaneš i skuhaš kavu.
-Dobro. -Ne, ne. Ja ću, ja ću.
Napravio sam to jutros, bar mislim.
A zatim... Nemoj. To je za mene.
Ti ne jedeš meso.
Zatim provjeravaš e-mail i plaćaš račune.
Dobro.
Ali kladim se da se više ne sjećaš ni jedne lozinke
ili brojeva računa, ha?
-Ja ću to srediti. -Dobro.
Zatim ideš u svoj atelje.
Mogu te odvesti i pokazati ti na čemu radiš.
Znaš što? Ne moramo sve to proći baš sad.
Hoću reći...
Ti idi na posao, a poslije ćemo napraviti podsjetnike ili nešto.
-Sigurno? -Da. Sve je u redu.
Dobro. Pa, slušaj...
Ovdje su ti ključevi, mobitel.
Ako me trebaš, svi moji brojevi su unutra.
-Dobro. -Dobro.
-U redu. -Da.
Ugodan dan.
-Što ima, Lil? -Bok.
Da čujem.
Onaj tip, Šiljaste Cipele? Jako se loše ljubi.
Mislim da više nema šanse.
Dobro.
Iskreno, bilo je grozno.
Jučer smo bili dvostruko bukirani.
Previše klijenata, to je problem visoke klase.
Da, ali uz samo jedan studio, nemoguće je prihvatiti obje gaže.
Dune Advertising nisu bili fleksibilni i bukirali su kod Soundspacea.
Čekaj? Što? Ma daj. Pa to je velik ugovor.
Uvijek trebaju imati prioritet.
-Znaš to. -Da. Slušaj...
Ja ne mogu voditi sastanke i baviti se ugovorima, dobro?
Ovo nije posao za jednu ženu.
-Nisam glumatao ili nešto. -Znam, shvaćam. Ne ljutim se.
Samo kažem da nam stvari izmiču iz kontrole.
Sad sam ovdje.
-Kako joj je? -Ide polako.
Ona...
Slušaj, hvala.
Sve će biti u redu.
Dobro. U redu.
Bit ćeš tu u 15:30?
Naravno.
Idem kući, presvući ću se i provjeriti kako je Paige,
-ali doći ću. -Dobro.
JOŠ DOKAZA
Prisežem kako ću ti pomoći da zavoliš život,
da ću te uvijek nježno grliti
i da ću imati strpljenja koje ljubav zahtijeva.
Da ću govoriti kad su riječi potrebne
i da ću dijeliti tišinu kad nisu.
Da ću se slagati s neslaganjem oko torte Crveni baršun.
I da ću živjeti u toplini tvoga srca i uvijek ga smatrati domom.
Napisala si svoje zavjete na jelovniku?
Čudno.
Prisežem da ću te divlje voljeti u svim tvojim oblicima, sad i zauvijek.
Obećavam kako nikad neću zaboraviti da je ovo ljubav kakva se događa jednom u životu.
I uvijek ću znati, u dubini svoje duše,
da ćemo uz sve moguće izazove koji će nas htjeti razdvojiti,
uvijek pronaći put jedno do drugoga.
-Bok. -Bok.
Mogu li dobiti...
Jedan ovaj?
Ne želite uobičajeno?
Imam uobičajeno?
To bi bilo savršeno. Uzet ću uobičajeno.
-Dobro. -Izvolite.
Hvala.
Paige?
Mogu li vam pomoći?
Smijem li posuditi vaš telefon?
Halo?
Bok, Lil. Znam da je 15:30.
Ne mogu. Ne mogu. Moram pronaći Paige.
Ne. Ne znam. Izmisli nešto.
Oprosti. Nisam znala koga bih nazvala.
Uđi, dušo. Uđi.
O, dušo.
-Jesi li dobro? -Da.
-Bok. -Bok.
Gdje si bila? Malo sam se zabrinuo.
Mislio sam da ti se nešto dogodilo.
Oprosti, izgubila sam se, fizički.
A valjda i mentalno.
Trebala si me nazvati.
Zaboravila sam mobitel, a ne znam tvoj broj napamet
pa sam nazvala mamu i dobro smo iskoristile dan, što je bilo sjajno.
Pozvala nas je večeras na večeru.
Na večeru? Dobro.
Ne moraš ići.
Ti ne smiješ voziti, tako da moram ići.
Nije u tome stvar.
Možda ću se sutra probuditi i svega se sjetiti,
ali sad su oni jedino u što sam sigurna.
Dobro.
Ići ćemo.
Dobro.
-Dobro. -Presvući ćeš se?
Presvlačim se.
Skreneš lijevo kod Caldwellovih, a zatim desno kod slijepe ulice
i mi smo šesta kuća zdesna.
Prestleyjevi imaju novi sandučić. Baš slatko.
Znaš, ovaj aranžman baš ne poručuje:
"Žao mi je što nismo razgovarali,
"ali kako sad imam ozljedu mozga, možda možete prijeći preko toga."
Imaš pravo.
Trebali smo im kupiti potočnice.
Duhovito.
Zapravo, to jest duhovito.
Već si upoznao moje roditelje,
ali moj će tata reći da ga zoveš Bill, iako više voli g. Thornton.
-A moja sestra zove se... -Gwen.
Znam puno o tvojoj obitelji, Paige.
-Dobro. Da. -U braku smo. Znaš?
-Bože, zaručena si! -Da.
-Baš ste sladak par. -Hvala, Paige.
Nismo se vidjele cijelu vječnost.
-Doista? -Da.
Čudno je što mi svi izgledaju malo starije.
-Doista? -Da. Ti posebno.
Baš mi je drago što si se vratila.
U čast Paigenog povratka kući, napravila sam ti omiljeni obrok.
Filet mignon.
Molim vas. Sjednite.
Prije početka, ova večera zaslužuje zdravicu.
Dušo?
Pa... Htio bih nazdraviti svojoj obitelji.
Sretan sam što imam ove tri predivne žene u svom životu
i kad smo svi zajedno, ta se sreća samo množi.
Paige, dušo, dobro došla kući.
Za obitelj.
Leo, što je s tvojom obitelji?
Viđaš ih često?
-Ne. -Šteta.
Oba roditelja su mi mrtva.
Imam samo Paige.
Ona je sad moja obitelj.
Čime se baviš, Leo?
Nedavno sam otvorio studio za snimanje glazbe u centru.
Paige me uvjerila da bih trebao pokrenuti svoj posao.
-Doista? -Da.
Nije li taj posao na zalasku?
Hoću reći, zar ne mogu ljudi snimati glazbu kod kuće na računalu
-i to zvuči jednako dobro? -Ryane.
-Što je? -Albumi koje volim,
imaju život, toplinu i dušu.
Poput slapback efekta na gitari Scottyja Moorea u pjesmi Mystery Train.
To ne možeš dobiti na računalu.
Moraš imati pravu sobu, moraš mijenjati format vrpce.
Moraš imati prave glazbenike u sobi, koji nadahnjuju jedni druge.
Moraš...
Da odgovorim na tvoje pitanje, možda je to posao na zalasku
i možeš snimati visokokvalitetnu glazbu kod kuće.
Ali, daj, pa ne možeš napraviti Sun Sessions na svom prijenosniku.
Čula sam da će svi doći večeras.
Tako nešto moglo bi biti previše za Paige.
Ne, ovdje mi to odgovara.
Nije li to Diane Chain?
Da, ali više se ne družimo.
Bože, dugo te nije bilo.
Bože moj!
Sretno, čovječe.
-Bok! -Bok.
Oprosti. Leo, ovo su moje prijateljice iz srednje škole.
Ovo su Shana, Carrie i Lizbet.
Bok.
A ja? Mene nećeš predstaviti?
-Bok. -Bok.
-Oprosti, ovo je... -Jeremy.
Dugo se nismo vidjeli.
Je li?
Nemam taj osjećaj. Nimalo se nisi promijenio.
Ne znam je li spomenula. Ja sam Leo.
-Bok. -Ja sam Paigen muž.
Dobro. Idem po piće. Želite li nešto?
-Kiseli Disaronno? -Ja ću mojito od borovnica.
Doista?
Da, sjećam se.
Bože, Paige. Sjećaš se kad smo bile u 7. razredu
i pripremale se za Božićni ples,
kovrčale smo ti kosu...
Na kraju smo ti spalile pola kose.
Sjećam se toga!
Nisam li na kraju nosila beretku na ples?
Ne, ne, ne, to je bilo...
Bilo je to kao da je neka sladunjava šminkerica,
koja pije mojito i članica je sestrinstva.
Poput neke stepfordske supruge?
Da. Čak je i koketirala s Jeremyjem preda mnom.
-S bivšim zaručnikom Jeremyjem? -Ne, ne. Ne.
U njezinom umu to je trenutni zaručnik Jeremy.
Zato joj je vjerojatno išlo na živce
što joj njezin nepoznati muž smeta u tome cijelu večer.
Ima tu puno za razmišljanje.
Što je pali?
-Paige? -Ne, njezinu mamu.
Da, Paige.
U krevetu?
Bože, Leo.
Što je? To je privatna stvar.
Ne znam. To je nešto između nje i mene.
Hej, neću suditi.
Voli kad je škakljam.
Doista?
Mislio sam da nećeš suditi.
Ne sudim. Samo... Ne zanima me ako volite nastranosti.
Nije tako.
To je opusti kad je napeta.
Dobro. Trebao bi joj to pružiti.
-Ozbiljno? -Da. Što možeš izgubiti?
-Bok, Lisa. -Bok.
Paige?
Cijelu se vječnost bavim s njima i znam da imaju...
Nešto važno je iskrsnulo.
Javit ću ti se. Dobro.
-Bok. -Bok.
Sjedni.
Sjećaš se kad smo bili na jezeru,
kad si mi rekao da ćeš uvijek biti uz mene, bez obzira na sve?
-Onu večer u kućici za čamce. -Da.
Da.
Hoćeš li mi, molim te, reći što se dogodilo s nama?
Samo ti možeš ostaviti nekoga i onda se vratiti tražeći odgovore.
Ja sam ostavila tebe?
Okrutno, gadno ostavljanje pred vjenčanje.
Zašto?
To je pitanje na koje bismo ja, svi moji prijatelji
i dvije utješne cure htjeli čuti odgovor.
Daj, ozbiljno. Sigurno sam imala nekakav razlog.
Ti...
Ti si se promijenila.
Drukčije si razgovarala, drukčije si se odijevala.
Nisi više bila sigurna u studiranje prava.
I definitivno više nisi bila sigurna u vezi mene.
-Jesam li ti vratila prsten? -Jesi.
Tko ga sad nosi?
Još nitko.
Ali sad sam s Rose. Sjećaš se? Iz Gwenina razreda.
S Rose sam već oko godinu dana.
Nisam te mogao čekati zauvijek, Paige.
Nisi mogao predvidjeti
da ću imati ozljedu mozga i zaboraviti na naš prekid,
te da ću doći u tvoj ured tražeći odgovore?
Što je s tobom?
Oprosti. Pustit ću te da radiš.
Naravno.
-Oprosti. -Oprosti ti meni.
Nisam to očekivao.
Navika, valjda.
Iskreno nisam znala što radim dok nisam došla ovamo.
Tako mi je smiješno da sam sve isključila na pet godina.
Tu nešto nije u redu.
Bok.
-Bok. -Kako si proveo dan?
Dobro.
Sretan sam što sam kod kuće s tobom.
Oprosti za nered.
Nema problema.
-Radiš kolaž? -Inače radim kolaž?
Koliko se sjećam, ne.
Bila sam tako nadahnuta kad sam sinoć vidjela sve te ljude.
Pa si poželjela raditi kolaž?
Preplavila su me sva ta sjećanja
pa sam htjela napraviti vremensku crtu svog života.
To je sjajno. To je sjajna ideja.
Da.
Ispreturala sam tvoje stvari. Nadam se da ti to ne smeta.
U redu je. Ono što je moje i tvoje je.
Imam i potvrdu države Illinois da to dokažem.
Da, pronašla sam je. To je u izgubljenim godinama.
Počela sam ovdje.
Pronašla sam neke obiteljske fotke, kad sam bila mala i to.
To je bilo lako posložiti kronološki, jer se toga sjećam.
-To je dobro, zar ne? -Da. Valjda.
Ali pokušavala sam odrediti svoje posljednje sjećanje
prije nego sam sve zaboravila.
Kako to ide?
Mislim da sam bila u Macaroni Grillu
i pitala sam imaju li one posebno tostirane raviole.
Ne sjećam se odgovora.
To je sve, to je posljednje čega se sjećam prije buđenja u bolnici.
O, ne. Kako ćemo ikad saznati jesu li imali tostirane raviole?
Bože, ovo nije istina.
-U redu je. -Ovo nije istina.
Dobro? Ne, ne, molim te, nemoj.
-Daj. -Što...
Što to radiš?
Oprosti.
Oprosti. To je bila neka naša fora?
-Da, malo. To... -Oprosti...
Ne. Ne moraš to govoriti. Shvaćam. Prisjetit ćeš se svega.
Moramo nastaviti raditi ovo što radimo,
pustiti te da se vratiš u život.
Sve će se srediti.
Da.
Desetak trgovina u centru zaštićeno je daskama...
Pločnici su puni stakla nakon dvije noći prosvjeda
-zbog pucnjave policije... -Hej.
Bilo je dosta ljudi na ulici.
Mislim da sam spremna vidjeti svoj atelje.
-Hoćeš li mi ga pokazati? -Da.
Dođi.
Ovo je prvi atelje koji si imala samo za sebe.
Fora prostor, ha?
Isprva nisi bila sigurna sviđa li ti se.
Sve dok ti nije sinula ideja da spališ četkicu za razmazivanje
koju si kupila od nekog tipa na uglu Diverseyja.
Zapalili smo je i počeli mahati njome
dok nismo shvatili da se radi o komadima stare salate.
Mahali smo zapaljenom salatom. Ne znam.
Ali valjda je upalilo,
jer nakon toga te nisam mogao odvući odavde.
Došla bi, navila glazbu i izgubila se u nekom projektu,
a ja bih te morao doći podsjetiti da je noć.
Ovo je jedno od tvojih djela za Tribune Tower.
Što bi to trebalo biti?
Nisam siguran jesi li i ti to znala.
Ali dođi ovamo.
Ja...
Pomogni mu shvatiti što želi biti.
Dobro.
Ja ne... Ne znam kako koristiti ovo.
Naravno da znaš. Čekaj malo.
Tako je bolje. Hajde.
Samo pokušaj. Možda bude zabavno.
Hoćeš li, molim te, stišati glazbu?
Kunem se da si je slušala puno glasnije nego sad.
Nikad mi nije bilo jasno kako si se mogla usredotočiti...
Imam klinički gadnu, vražju glavobolju! Molim te stišaj glazbu!
Samo ti pokušavam pomoći!
Ali ja ti nisam vreća za udaranje.
Mi inače ne razgovaramo ovako.
I meni je ovo teško, Paige.
Paige?
Da?
-Bok. -Bok.
Na putu kući, prošao sam pored one portugalske pekare koju voliš
i kupio sam nam...
-Netko je ovdje? -Da.
-Leo. -Bok.
Moja sestra ima puno posla oko vjenčanja
i pripremamo zaručničku zabavu.
Mislili smo da bi Paige mogla doći kući i pomoći joj.
To se čini kao ispravna odluka, da budem uz Gwen.
Dobro. Ali što je s tvojim životom ovdje?
Što je sa svim onim radovima koje nisi dovršila?
Razgovarala sam s ljudima u Tribuneu.
Bili su puni razumijevanja u vezi nesreće,
a tata će mi posuditi novac da im vratim predujam, tako da...
Ne znam. Ja to ne mogu.
Izađi kad si spremna, dušo.
Dobro, hvala, tata.
Oprosti. To je samo do vjenčanja.
Samo želim da budeš oprezna, dobro?
Ne pridružujem se nekom kultu. Samo ću biti s obitelji.
-Znam, ali... -Ali što?
Smijem li te bar nespretno zagrliti?
-l, kako se osjećaš? -Dobro.
Da? Nemaš vrtoglavice, dezorijentaciju, pospanost?
-Ne. -Sjajno.
Ja sam jako zadovoljna, a tvoj CT izgleda izvrsno.
Kakvo olakšanje. Pa...
Jesi li se prisjetila ičega?
-Baš i ne. -Ne, ha?
To nije normalno, je li?
Slušaj, kad se radi o mozgu, ništa nije normalno,
jer ne postoje dvije jednake ozljede mozga.
Paige se doima savršeno normalno.
To je divno.
Gđo Thornton, smijem li na trenutak popričati nasamo s Paige?
U redu je, mama. Dobro sam.
U redu.
Hvala.
Paige, želiš li da ti se vrate sjećanja?
Da.
Jer neki se pacijenti boje ako im se vrate sjećanja,
da će im se vratiti i sjećanje na traumu, ali to je rijetkost.
O, ne, nije tako. Ja...
Ne bojim se nesreće.
Čega se bojiš?
Valjda... Ne znam. To je...
Što ako mi se ne svidi život koji sam vodila?
Ili što ako mi se previše svidi?
Ja...
Ne znam.
Radila sam samo jednu psihološku procjenu pa ti možda dajem loš savjet.
Ali mislim da moraš pokušati popuniti praznine.
I dalje možeš odlučiti da želiš drukčiji život,
ali ako se bar ne otvoriš prema prisjećanju,
bojim se da ćeš živjeti u strahu od vlastite prošlosti.
Bok. Tu sam.
Tko su ovi?
Knife Skillz, sa Z.
Dobro.
Mikey, to zvuči sjajno. Daj sve od sebe.
Dajem sve od sebe.
Bas mu je jedna nota.
-Samo jedna nota. -Dobro, fora.
Drugi pokušaj.
Izgledaš drukčije.
Da. Pokušavam se furati na Kanyea.
Htjela sam reći Michael Bublé, ali svejedno, dobro je.
Malo ću dolaziti i odlaziti.
Zvuči jako dobro, Mikey.
Idemo ispočetka ili od sredine ili kako god.
Znaš što? Ljudi dolaze ovdje kako bi radili s tobom.
Ja dajem sve od sebe, ali ti moraš biti ovdje.
Znam.
Ali ako je Paige u Lake Forestu sa svojom obitelji,
onda i ja moram biti ondje.
Moram natjerati svoju ženu da se opet zaljubi u mene.
-Pronašli ste se. -Bok!
-Bok. -Da vidim.
Drago mi je što te vidim. Dobro, samo polako.
-Odbrojavanje je počelo. -Bok.
Imaš još tjedan dana starog života. Kako se osjećaš?
Zapravo, prilično dobro.
Malo mi se zavrti ako predugo razmišljam o tome, ali...
Što?
Ne, dušo, zavrti mi se u dobrom smislu. Kao...
Poput panike ili uzbuđenja.
Panika i uzbuđenje se razlikuju.
-Dušo, bit će 400 ljudi ovdje. -Da.
Osjećaš li i škakljanje u prstima?
Da. Je li to loše?
Slušaš Radiohead?
Thom Yorke, on stalno govori o vrtoglavicama.
Kaže kad osjeti škakljanje u prstima,
onda zna da stvara nešto genijalno.
I onda se tako napali svirajući da se zamalo onesvijesti.
Ryane, zvuči mi kao da si na rubu genijalnosti.
-Baš fora. -Uzdravlje.
Ryane, želim da upoznaš nekoga.
-Mama, slušaš li Radiohead? -Da. Zašto ne bih?
Je li to istina?
Paige?
Bok, Leo.
-Što je? -Tvoja kosa.
Izgleda drukčije.
-Izgledaš predivno. -Hvala.
Slušaj, razmišljao sam o nečemu.
-Dobro. -Koja ti je najdraža knjiga?
-Vjerojatno nije neka koju ti pamtiš. -U redu je. Nije u tome stvar.
Dobro. Ljetnikovac Jamesa Pattersona.
-Ne, doista? -Da.
Dobro. Ljetnikovac.
Ako je bila sjajna, vjerojatno si je nekome posudila, zar ne?
Da. Mislim Gwen.
Dobro, i vjerojatno si rekla sama sebi:
"Bože, da je barem nisam pročitala,
"kako bih je mogla iskusiti iznova."
Da, valjda.
Mislim da bismo tako trebali gledati na ovo.
Što?
Ne možeš se sjetiti kako smo se upoznali.
Ne sjećaš se kako smo se zaljubili.
Na neki način, da, to je grozno.
Ali bilo je to najbolje razdoblje u mom životu.
Bilo bi fora kad bismo to mogli iznova proživjeti.
Kao kad čitaš najdražu knjigu po prvi put.
-Točno. -Shvaćam.
Zato sam te htio pozvati na spoj.
Spoj?
Dvoje ljudi koji se upoznaju po prvi put.
Jeremy...
Da, ispričavam se.
Ne znam. Pripremamo se za to vjenčanje.
Ali ako izađemo prije toga,
možda me povedeš kao svog pratitelja.
Ništa ne obećavam, ali založit ću se za tebe.
U redu.
-Da? -Spoj.
Imam ideju, ali moramo otići u grad.
-Slažeš se s tim? -Da, može.
Moram se vratiti do 10:00 ujutro.
-Bože moj. -Što je?
Prvi spoj, a već se pozivaš na noćenje?
Malo sam šokiran.
-Ne, mislila sam... -Ne brini. Vratit ću te večeras.
Ako želiš prenoćiti, to je... Hoću reći... Ako želiš...
Želiš prvo vidjeti kako će ići? Dobro.
Bismo li trebali izaći?
Ne moramo.
Je li ovo trenutak kad saznam
da zapravo nisi moj muž, već neki luđak
koji će me zadaviti mojom torbicom?
Ne. Ovo je parkirno mjesto na kojem smo se prvi put upoznali.
Povest ću te na našu retrospektivu.
Ovo je baš dobro.
Jesi li spremna za desert?
Desert?
-Upravo smo pojeli vafle. -To je večera.
Ovo je desert.
Kako znaš kojih sve okusa ima?
To je poput čokoladnog ruskog ruleta. To je dio zabave.
Iznenadili bi nas oni koji su nam se svidjeli i oni koji nisu.
Dobro.
l...
-Ne sviđa ti se? -Taj mi se ne sviđa.
Evo. Probaj ovaj. Mislim da će ti se svidjeti.
-Rekao sam ti. -Dobro.
Na tebi je red.
Idemo jedan po jedan?
Čekaj samo dok probaš njihovu vruću čokoladu.
Dolazili bismo ovdje kad god je sniježilo.
Želiš da dobijem dijabetes ili samo da se udebljam?
Ne, ja...
Imaš... Još ti je u kosi.
Znači, dolazimo ovdje noću i gledamo jezero?
Ne radimo baš to.
Ja... Ja ne...
-Ja ne... -Ne, ne, nije to.
Rekli smo da ćemo ići jednom mjesečno, a još nismo bili u travnju.
Počeli smo u srpnju.
Zašto? Zašto to radimo?
Bili smo u nekoj špageteriji gdje nam je konobar rekao da on to radi.
A on ima oko 80 godina. Pa smo mislili da bismo mogli.
Da.
-Rekli smo bez ronilačkog, ali... -Ozbiljan si.
...za tebe ću napraviti iznimku.
Dobro. Okreni se.
Okreni se.
Dobro.
-Čekaj. Nemaš ronilačko? -Rekli smo bez toga, zar ne?
Da.
O, ne.
Ne, ne. Ne, ne!
Dođi.
Hvala.
-Toplina, toplina. -Lijevi kapak mi je smrznut.
Ne osjećam prste.
Ne osjećam ih.
Ne znam što je tvoja Paige radila na prvom spoju,
ali od mene ćeš dobiti samo poljubac.
Dobro.
Oprosti. Mogu ja i bolje. Usne su mi utrnule.
Ugodno je.
Najviše malo maženja.
Ovo je savršeno.
Hvala što si izašla sa mnom večeras.
Lijepo sam se provela.
Nedostajala si mi.
Nedostaje mi naš zajednički život. Nedostaje mi vrijeme s tobom.
Volim te.
Trebala bih ući.
Laku noć.
Hej.
Bok. Nisam znala da ćeš biti ovdje.
Bila si vani s Jeremyjem?
Ne.
Bila sam s Leom.
Sviđa mi se.
Da.
I meni.
Jesi li dobro?
Paige, nikad te prije nisam vidjela ovakvu.
Ovo plakanje je nešto novo?
Jer je bizarno.
Ne znam. Ne znam kakva sam. Imam tetovažu.
I vegetarijanka sam.
Bilo je kao nekoć. Bilo je još i bolje.
Sve ono zbog čega sam se zaljubio u Paige još postoji.
Tebi je to izgledalo kao potvrda vaše ljubavi
ili vašeg braka, zar ne?
Ali njoj je to izgledalo kao dobar prvi spoj.
Točno. Zato moraš pričekati
potrebna tri dana prije nego je nazoveš.
Moram čekati tri dana da nazovem nakon spoja s vlastitom ženom?
Bar. Ovo je jedinstveni slučaj. Možda i duže.
Ne može biti duže. Vidjet ću je u subotu na vjenčanju.
Kažem vam, bilo je tako očito.
I uz sva ova sranja oko nas, pripadamo zajedno.
-Bilo je očito njoj ili tebi? -Oboma.
-Paige? -Da?
Moramo početi pisati kartice za raspored sjedenja nakon objeda.
Da.
Prije toga,
imam malo iznenađenje za tebe, Paige.
Poznaješ Raya Portera, zar ne?
Predavao je ustavno pravo na Northwesternu.
Radili smo zajedno na zborniku radova. Poznajemo se već 1000 godina.
On je sad dekan pravnog fakulteta.
-Dobro. -Primit će te natrag.
Što?
Pa...
Nisam se ni prijavila.
Ja sam to sredio.
Ovo je ludost.
Kao da imam besplatnu životnu obnovu.
Izgledaš kao da bi ti koristilo piće.
Već sam popio par.
Ali nisi probao ovo.
Dobro.
Drago mi je da imamo trenutak nasamo.
Nisam imao priliku razgovarati s tobom, Leo.
Da.
Da, dobro.
Čestitam.
-Ukusno je. -Jest.
Razmišljao sam.
Mislim kako je vrijeme da nas pustiš da preuzmemo stvar.
Da preuzmete što?
Stvari s Paige.
Znam da nije imala zdravstveno osiguranje,
jer ste odabrali tako živjeti
i znam da se sigurno utapaš u dugovima.
Ali znam i izlaz iz toga.
A to je?
Razvedi se od nje.
Računi su tek počeli pristizati, Leo.
G. Thornton, mislim da ovo nije ni vrijeme ni mjesto za ovaj razgovor.
Dobro. Ako ti nije stalo do svog posla,
a očito nije, što je s Paige?
Zašto ne bi napravio ono što je očito najbolje za nju?
-A vi znate što je najbolje za nju? -Zapravo, znam.
-Pravi ste licemjer. -Što si rekao?
Ako ste takav obiteljski čovjek, zašto...
Niste ni jednom došli i pokušali srediti stvari s Paige?
Baš ste kukavica.
Hej, hoćeš da te upoznam s ljudima?
-Sigurno ti nije ugodno što si sam. -Nisam sam.
Dobro. Ako ti tako kažeš. Doimaš se malo zastrašujuće ovdje sam.
Samo čekam Paige.
Dobro, sretno s tim.
Sviđa ti se ovo, zar ne?
-Što to? -Paige te ostavila.
Otišla je i živjela bez tebe, s nekim tipom kojeg nitko ne shvaća.
A sad gledaš kako sve to odbacuje.
Pa, malo mi se sviđa.
Da?
Reći ću ti što se meni sviđa.
Sviđa mi se što mi je Paige rekla sve o tebi, Jeremy.
Dobro.
Rekla mi je da bi se, kad je bila s tobom,
budila po noći u panici i razmišljala: "Zar nema ništa više osim ovoga?"
Sve ti je rekla, ha?
Je li ti rekla da mi se bacila u naručje neki dan?
Je li ti to rekla?
Ili ti je prestala sve govoriti kad je zaboravila tko si ti?
Slušaj, znam zašto si takav seronja.
Očito je da je voliš i misliš da će ti se vratiti.
Ali stvar je u tome da te prerasla.
Zašto misliš da se to neće ponoviti?
Hvala na tom savjetu.
Razmišljat ću o tome dok budem u krevetu s tvojom ženom.
Leo!
-Paige, čekaj! -Što ti je bilo na pameti?
Ne znam. To je dobro pitanje, jer sam izludio,
radio sam potpunog idiota od sebe!
Doslovno sam pokušavao sve moguće da pokušam spasiti ovo što imamo.
A ti si se bacila u naručje Jeremyju?
-To nije pošteno. -Nije pošteno?
Vidim kako ga gledaš.
Znam,
jer si nekoć mene tako gledala.
-Leo, ja... -Ne, moramo početi biti realistični.
Sjećanje ti se neće vratiti.
Činjenica je da sam ja još uvijek samo stranac.
Ne želim te povrijediti.
Ali samo sam...
Ne želim te više razočaravati.
Znam.
Jako mi je žao.
Ispričat ću se Gwen i Ryanu.
Bože, ne, u redu je.
Svadbene katastrofe znaju se pretvoriti u sjajne priče.
Naposljetku.
Kako gledati djevojku koju voliš i reći sam sebi kako je vrijeme da odeš?
Leo?
Nadam se da ću jednog dana moći voljeti ovako kako ti voliš mene.
Jednom si uspjela.
Uspjet ćeš opet.
Sranje.
Ovdje si, nisi ondje.
Jesi li dobro?
Ne mogu više.
Gotovo je. Odustajem.
Ne, ti nikad ne odustaješ, Leo.
Da nam je suđeno da budemo zajedno, bili bismo zajedno.
Sjetio sam se kad smo prvi put išli u onaj grčki restoran
na uglu.
Imali su veliki znak na kojem je pisalo "Sad poslužujemo juhu"
i ja sam počeo pričati o svim preprekama
koje je vlasnik morao prijeći
kako bi ostvario svoj životni san da poslužuje juhu.
I onda... Kad sam završio...
Ona par sekundi ništa nije rekla i samo je...
Samo je nekako izdahnula.
Gotovo sama sebi.
"Volim te."
I to je ostalo među nama.
Tada je to rekla prvi put, a ja nisam htio ni odgovoriti.
Samo sam stalno htio to čuti.
Bilo je to dva tjedna nakon što smo se upoznali.
Prije joj je trebalo samo dva tjedna da se zaljubi u mene.
Ne voli me.
Potpišite ovdje, molim.
Paige Collins Tužiteljica
Leo Collins Okrivljenik (potpis)
Dođi ovamo, kompa.
Diane?
Bok.
-Kako si? -Slušaj...
Znam da je prošlo puno vremena.
Nije me bilo neko vrijeme.
Nisam ti se stigla ispričati.
Prolazila sam kroz neko čudno razdoblje,
ali tvoj tata okončao je vezu
čim mu se tvoja majka suprotstavila u vezi nas.
Samo sam htjela da to znaš.
Ne želim otvarati stare rane, ali...
Samo sam ti imala potrebu reći da mi je žao.
Ne, drago mi je da si nešto rekla.
Uvijek si bila dobra prijateljica.
Kad bih ti bar mogla uzvratiti uslugu.
Ljiljani su bili loši pa sam uzela suncokrete.
-Htjela sam ti reći. -Znala si?
Znala si cijelo vrijeme?
-Oprosti. -Nemoj mi se obraćati.
Paige. Paige. Paige!
Gdje si ti bila cijeli dan?
Paige?
Naletjela sam na Diane Chain u trgovini.
Zato sam otišla, zar ne? Jer sam saznala.
Mama, jedva znam tko sam,
a onda se ispostavi da mi lažete
i da koristite moju nesreću kako biste prepravili povijest?
Nisam mogla podnijeti da te opet izgubim.
Znaš li kako se sad osjećam izdano?
Žao mi je, Paige.
Već godinama nismo bili sretniji.
-Mama! -Napokon si nam se vratila.
-Ali pod vašim uvjetima! -Ne!
-Da, kao i obično! -Paige!
Varao te s mojom prijateljicom!
Kako si mogla ostati s njim?
Ja...
Htjela sam otići.
Jesam. Bila sam spremna otići.
Jedno sam poslijepodne bila sama u kući
i počela sam gledati sve fotografije s tobom
i tvojom...
I tvojom sestrom.
I izgledalo je kao da nas je puna kuća.
Bili smo obitelj, Paige.
U tom sam trenutku shvatila
da mi je to najvažnija stvar na svijetu.
I nisam mogla, nisam,
nisam to mogla pustiti.
I onda si to zanemarila?
Ne.
Odlučila sam ostati s njim
zbog svega onoga dobrog što je napravio
i nisam ga htjela ostaviti zbog jedne pogreške.
Odlučila sam mu oprostiti.
Možda je Leo bio u pravu.
Možda ne mogu shvatiti tko sam kad sam uz vas.
Još mi je malo hladno. Što god ti rekla.
U redu je.
Paige.
-Oprosti. -Je li sve u redu?
Očito morate razgovarati pa ću ja...
-Dobro. -Čujemo se kasnije.
Dobro, bok.
Oprosti.
Što se dogodilo?
-Smijem li te nešto pitati? -Da.
Uvijek me možeš sve pitati.
Jesi li znao da je moj tata imao ljubavnicu?
Da.
Znao sam.
Zašto mi nisi rekao?
Puno puta sam ti zamalo rekao.
Ali da te opet otjeram od obitelji?
To se nije činilo ispravnim.
Htio sam tvoju ljubav...
Ali ne na taj način.
Htio sam je zaslužiti.
Ne mogu si dopustiti da ih sad izgubim.
Nemoj.
Neke stranke htjele su ukinuti razne zakone kongresa,
tvrdeći da stalna produženja zaštite autorskih prava
predstavljaju neprekidno autorsko pravo
takve vrste kakvog bi potpisnici ustava odbacili.
Vrhovni sud Sjedinjenih Država, u slučaju Eldred protiv Ashcrofta iz 2003...
Hvala na ručku.
Zapravo, nešto sam ti htio reći.
Dobro.
Gotovo je s Rose.
Prekinuo sam vezu, Paige.
Ne. Zašto si to učinio?
Mislila sam da ste zaručeni...
Bili smo, ali to je bilo prije tebe.
Ne, to je bilo poslije mene.
Dobro, poslije tebe, ali prije sadašnje tebe.
Bilo je to prije nego se vratila stara ti.
Jeremy, ja nisam ona stara.
Ja sam samo ja.
Ja sam ona koja još pokušava sve shvatiti.
Shvaćam, ali nije mi važno o kojoj se tebi radi, staroj ili novoj.
Znam da se sjećaš kakvi smo bili zajedno. Znam to.
-Ovo je prilika da to vratimo. -Ono što smo imali bilo je divno.
Bila su to divna sjećanja, ali bila su...
Bila su to moja jedina sjećanja.
Sve nakon tebe je izbrisano.
Ja...
Moram otkriti kako je bez tebe i to sama.
Sigurno se ne sjećaš kako si prvi put prekinula sa mnom?
Zašto?
Jer je zvučalo skoro isto.
Idemo.
Bok. Tražio sam te posvuda.
Malo sam se zabrinuo kad te nisam vidio ispred knjižnice.
l...
Kako ide na predavanju iz intelektualnog vlasništva?
Zapravo, htjela sam da popričamo o tome.
Odlučila sam napustiti pravni fakultet.
I iznajmit ću stan u gradu.
Sve se ponavlja, zar ne?
Kvragu, Paige.
Napravio sam puno pogrešaka.
Tata, ne radi se o tebi ili o tome što si učinio.
Radi se o meni, o tome kakva želim biti i kakva jesam.
Samo mi reci što da kažem, tako da te opet ne izgubim.
Nećeš.
Trenutak udara.
Trenutak udara čiji se potencijal za promjenu
širi dalje od onoga što možemo predvidjeti
te se neke čestice sudare međusobno
i zbliže više nego prije,
a druge odu u široka prostranstva
i slete ondje gdje nikad ne biste pomislili da ćete ih pronaći.
U tome je stvar kod ovakvih trenutaka.
Ne možete,
koliko god se trudili,
kontrolirati kako će utjecati na vas.
Morate pustiti sudarajuće čestice da slete gdje god
i čekati do sljedećeg sudara.
Prisežem kako ću ti pomoći da zavoliš život,
da ću te uvijek nježno grliti
i da ću imati strpljenja koje ljubav zahtijeva.
Da ću govoriti kad su riječi potrebne
i da ću dijeliti tišinu kad nisu.
Da ću se slagati s neslaganjem oko torte Crveni baršun.
I da ću živjeti u toplini tvoga srca i uvijek ga smatrati domom.
DAN SNIJEGA
Bok.
Nadam se da nisi došla do grada samo zbog vruće čokolade.
Zapravo, doselila sam se natrag prije šest mjeseci.
Živim u Rogers Parku.
Doista? To je sjajno.
Vratila sam se na Akademiju.
Što? Zezaš me?
To je nevjerojatno.
Da, slušam neka predavanja
i ludo je čega se moje ruke sjećaju,
a što je moj um zaboravio.
Da.
Hvala ti.
Ja nisam ništa učinio.
Ti si sve učinio.
Prihvatio si me onakvu kakva sam,
a ne onakvu kakvu si htio da budem.
Samo sam htio da budeš sretna.
To je sve.
Nije li u blizini neki kubanski restoran
kamo smo znali ići kad je ovo bilo zatvoreno?
Da. Čekaj. Sjećaš se toga?
Ne, ne.
Da bar.
Ne, sjećanje mi se nije vratilo, ali...
Sonia i ja smo se družile
i ispitivala sam je o nama.
Doista? I što ti je rekla?
Da misli kako se trenutno ne viđaš ni sa kime.
Izgleda da je u pravu.
A ti? Viđaš li se s nekim?
To je dobro.
Želiš li otići do tog kubanskog restorana?
Sa mnom?
Može.
Što kažeš da odemo nekamo gdje prije nismo bili?
Na neko novo mjesto?
Voljela bih to.
Nakon tebe.
Par koji je nadahnuo ovaj film danas je u sretnom braku i imaju dvoje djece.
Njoj se nikad nije vratilo sjećanje.
Preuzeto sa www.titlovi.com