Prst položim gor, in pazi to.
Ura mi pove, da imam težave s srcem.
Ti ogledalo ne pove isto? –Ja, toda tu lahko preverim še vreme.
Eno uro imava do večerje z ženama. Skočiva na pivo?
Ne morem. Nekaj opravkov imam še.
Kaj? Nočeš piva? Kaj je narobe s tabo?
Dobil sem rezultate z detektivskega izpita.
Si spet pogrnil? Zato nisem nikoli šel opravljati tega izpita.
Sama skrb in razočaranje.
Na neki točki moraš spoznati, da si udaril ob strop in odnehati.
Moral bi imeti predstavitve po šolah. Res navdihujoče od tebe.
Prav imaš. Otroci bi morali slišati to sranje.
Ne razumem, vse odgovore sem poznal. Zmrznil sem pod pritiskom.
Čez tri mesece lahko spet pišem. Še naprej bom moral lagati Audrey.
Ko bomo nocoj na večerji, reci svoji ženi … –Odpade!
Kadarkoli bi lagal zate. Še trupla bi prikrival zate.
Toda če Holly rečem, naj se zlaže tvoji ženi, bo to prej ali slej izvedela.
Danes je petek! –Ni ti treba lagati. Samo naj ignorira, ko bom jaz lagal.
Nič drugega.
Prav. –Hvala. –Dolguješ mi.
Se vidiva nocoj.
AUDREY: DRAGI, MI LAHKO PRINESEŠ CLARITIN?
Po Claritin moram.
Mojbog, poglejte!
S helikopterjem jo je zapeljal? Moj mož mi še za Uber ne da.
Sploh ne vem več, kdaj je Nick storil kaj približno romantičnega.
Včasih mi je pripravil glasbene mikse, mi puščal kratka sporočilca v kopalnici.
Ljubezenska sporočilca so mrtva.
Ko moj mož hoče seksati, mi samo pošlje emoji v obliki jajčevca in krofa.
Jajčevca in krofa?
O, on je jajčevec. –Bolj kot prstni krompir.
Sploh ni potrebno veliko. Lahko bi prinesli vsaj rože.
Odprli okno, jih par utrgali in prinesli domov. –Čisto preprosto. –Brez heca.
Jutri imava z mojim 15. obletnico poroke.
Še vedno čakam izlet po Evropi, ki mi ga je obljubil na poročni dan.
15 let sta že skupaj? –Do zdaj bi lahko že peš prišla do Evrope.
Moraš mu reči. –Nočem mu. Rada bi, da bi se sam spomnil.
Nikoli se ne spomnijo. –Vem. –Tega ni. –Vse moraš nakazati.
Če nočeš posode v pomivalnem koritu, jim moraš to jasno povedati.
Če hočeš, da se pred spanjem stušira, ga moraš to lepo prositi.
Zato imajo v restavracijah znake, da si morajo zaposleni umiti roke.
Ne za ženske, ampak za moške.
Lahko pa mu pošlješ emoji v obliki letala, kozarca vina,
italijanske zastave, jajčevca, in zraven dodaš en kup krofov.
Za 50 ima dovolj.
Claritin …
Jim boš povedal za stvari v nahrbtniku?
Zase se brigaj, stari. Plačal bom za to.
Všeč so mi tvoje superge. Verjetno so bile zelo drage.
Si zato ne moreš privoščiti energijske pijače in smokijev?
Kam pa greš? –Izpusti me, stari.
Ne morem verjeti, da sem imel prav.
Zapri gobec. Nalomil te bom, starec. –Starec sem? Mojbog.
Že samo zaradi teh besed bi te moral poslati v zapor.
Toda če takoj vse vrneš, ti bom pogledal skozi prste.
Zamujam na večerjo, in sem že lačen kot volk.
Gremo.
Ni dober za to. Odvisno, kdaj greš.
Smiselno je. Lahko dobim še enega? –Bomo še enega?
Nocoj midva plačava. Mogoče ne bi toliko spili.
Hej, Nick. Kaj je narobe s tabo?
Oprosti. Potem ne smem naročiti nove pijače, detektiv?
Kar naroči jo, Holly. –Naroči, kolikor hočeš. Hecal sem se.
Ni smešno. –Razpoložen sem, ker je bil za mano res odličen dan.
Ni tako? –Čudovit dan je bil. Res neverjeten.
Res? Ste dobili kakšen hud primer? –Primer česa?
Česa? Ta je bila dobra. Odlično mi gre, verjemi mi.
Vse bolj mi zaupajo. Želim si, da bi ti lahko povedal še kaj več,
vendar je zaupno. –Čakaj malo. –Kaj?
Mojbog. Kaj pa je to? –Kaj je to?
Jimmy mi ga je kupil za rojstni dan. –Jimmy!
Diamanti za praznovanja. –Mojbog. Čudovit je. –Hvala.
Drag je bil. –Vau, Jimmy.
Tudi jaz imam nekaj zate. Obljubim, da boš zelo vesela.
Res? –Komaj čakam.
Jaz bi rekla, da si ji kupil Amazonovo darilno kartico,
ampak nisem detektivka.
Veste, kaj? Nazdravimo mojima prijateljema. Na Nicka in Audrey.
15 čudovitih let. –Vsekakor. Na resnično ljubezen, družba.
Na resnično ljubezen.
SKRIVNOSTNI UMOR
Večerja je bila nora, a je bilo za pričakovati.
Drugič bom posnel Holly, kako žveči ledene kocke,
in to uporabil za jutranji alarm. Potem bi takoj vstal iz postelje.
Kaj je narobe? Ti šala ni bila všeč?
Nitkam si zobe. –Vidim.
Še bolj temeljito kot po navadi.
In ne bom spala pri vklopljenem ventilatorju. Sovražim njegov zvok.
Saj ga ne potrebujeva. Bova pa kupila klimo.
O, ne. Kaj sem spet rekel? Se boš drla name? Počakaj.
Stresi jezo na nitkanje zob.
Kako, da še nisva odšla v Evropo, Nick?
Pojasni mi. Nikamor ne greva.
Saj potujeva. Zadnjič sem te peljal v Poconos.
Kaj? Tisto … Pogreb smo imeli.
Kaj pa, ko sva odšla v Virginijo obiskat mojega strica v hospicu?
Daj no, Nick. O razglednici govorim.
Se je ne spomniš? –Seveda se jo spomnim.
15 let je že minilo. Ne vem, kaj čakava.
Vse si pokvarila, Audrey. –Kaj? Kaj sem pokvarila?
Na večerji sem ti rekel, da imam nekaj lepega zate.
Nisi mogla počakati do jutra?
Ne?
Končno greva v Evropo. Vse najboljše za obletnico.
Mojbog. Kurjo polt sem dobila. Mojbog!
Mojbog, tako sem …
Uničila sem ti presenečenje! –Nič nisi uničila.
Najboljša si. Zaslužiš si to. Ljubim te. –Tudi jaz te ljubim.
Še vedno je presenečenje. Prisežem.
Saj si lahko privoščiva to? –Seveda si lahko.
Letos bom dobil povišico. Za vse bo dovolj. Pomiri se.
Živjo. –Pozdravljeni. –Na medenih tednih sva.
Zanima me, če dobiva popust, ker imam brezplačne kilometre.
Ne vem, če pri tej letalski družbi. Morda veste, če mi lahko zapade?
Gospod, vnaprej bi morali poslati zahtevo. Sem, prosim.
Hvala. Oprostite. –Poskusil sem. Klical sem, pa se nihče ni oglasil.
Koga si klical? –Zasedeno so imeli. –Resno? Koga pa si klical?
Nočem ti razkriti konca. Butler je bil. On je moril.
Nikoli ni butler. –Ne verjamem, da sploh kje obstajajo.
Izmislili so se jih za knjige, s katerimi si tako obsedena.
Lahko prosim utihneš?
Pusti moje knjige pri miru. Dovoli mi, da berem.
To me osrečuje.
Si v redu? Tečen si. Ti je dolgčas? –Zadremal bom. –Kar daj.
Ti je prav? –Samo prosim ne nagni sedeža čisto nazaj.
Čisto nazaj? Ker nočeš, da se mi vidi podbradek?
Ne gre za tvoj podbradek. Pač je neolikano.
Ker se razširiš čez dve vrsti. Kot bi se ulegel tipu v naročje.
Bodi obziren do ostalih ljudi. –Ostal bom pokonci. Hvala ti.
Padam.
Oprostite. Zdravo. –Pozdravljeni.
Lahko prosim dobim zamaške za ušesa? –Ja. Za devet dolarjev.
Devet dolarjev za zamaške? –Ja.
Je že v redu. Pustite. Bom uporabila arašide.
Še nekdo ne more spati. –Jezus.
Ja. Vem, kajne?
Ne morem spati na letalih.
Kaj vas je prineslo čez lužo? –Na medene tedne sem odšla.
Čestitke. –Hvala. –Kje imate moža?
Mrtev.
Spi, kot da je mrtev.
15 let sva že poročena, a sva bila zelo zaposlena.
Potem pa nazdraviva na vaše vrtoglavo življenje.
Oprostite, gospa. –Ja?
Bar je samo za potnike iz prvega razreda. –Seveda je. Res mi je žal.
Vrnila se bom v nižji razred in se usedla na svoje mesto.
In naložila malo premoga v peč. –Moja gostja je.
Gospod, na žalost potrebuje vozovnico za prvi razred.
Charles Cavendish sem.
Oprostite, gospod.
Charles Cavendish? Vam je res tako ime?
Bojim se, da res. –Sliši se kot iz kakšnega kriminalnega romana.
Kateri lik pa bi bil?
S takšnim imenom morate biti zlikovec.
Nazdraviva na zlikovce.
Zaročenka vas je pustila
zaradi starejšega strica?
Bi lahko že utihnila? –Vi utihnite.
Ali pa bom vsem povedal za podlasico, ki ste jo pretihotapili.
Vse skupaj je bilo nizkotno. Zaželel si je mojo zaročenko.
In stric Malcolm vedno dobi, kar si zaželi. –Stric Malcolm …
Quince. –Malcolm Quince je vaš stric? Tisti milijarder?
Točno ta. –Mojbog.
Izgleda kot to.
Če bi ta zgubana oliva imela v žepu 70 milijard.
70 milijard.
Za ta vikend odhajamo z njegovo jahto v Monako.
Zakaj bi storili to? Zakaj bi sploh odšli z njim po tem, kar vam je storil?
Anglež sem, ga. Spitz. Odvisen sem od družbenega mazohizma.
In nameravam se ga napiti do nezavesti in jima vse uničiti.
To pa podpiram.
Nekaj bi te vprašal, Audrey.
Imata z možem že kakšne načrte za vikend?
Porkaflek! To letalo ima bar?
Gospod, tu je le za prvi razred. Prosim, vrnite se na svoj sedež.
Zdaj so bari že na letalih? –Tako je. V prvih razredih.
Ko bi vsaj moja mama bila še živa, da bi videla to.
Alkoholičarka je bila, ampak prijazna.
Če se ne vrnete na svoj sedež, bom morala poklicati … –Policijo.
Moja žena se pogovarja z lepotcem brez podbradka.
Prekinil bom njun pogovor, sebi naročil pivo, tebi pa prinesel xanax.
Vino na krovu je vredno pisma. Ljudje ne pišejo več pisem, ne?
Kar je škoda. –Vse je tako taktično. –To pa res.
Živjo, Nick. –Kako si? –Ljubček. Zbudil si se.
Si lepo spančkal? –Iskal sem te. –Vem.
Zares prijetnega gospoda sem srečala. To je Charles Cavendish.
Lord je. Kajne? –Lord? –V bistvu sem vikont.
Čeprav vikontom pravijo tudi lordi, kar je najbrž zmedlo ljubko Audrey.
Tudi o meni se včasih zmede. Včasih sem kralj, včasih očka.
Lahko dobim Labattsa, brat?
17 evrov. –Ne, prosim.
Jaz plačam pivo. –Ne bom vzel piva od nekoga, ki ga ne poznam.
Bog pomagaj. –In upam, da boš sprejela mojo ponudbo.
Ne bom le mirno stal, ko mi ponujaš plačilo za seks z mojo ženo.
Toda iz radovednosti, o kakšni vsoti govoriva?
Super. –Saj ne bi. –Poslušaj me. –Kaj?
Povabil naju je, da bi konec tedna preživela na jahti z njegovo družino.
Načrte imava. –Na avtobusu.
Ki naju bo odpeljal do idilične vasice San Giorgio,
kjer bova lahko videla, kako starajo šunko.
Naj nekaj pojasnim. –Kaj sem spregledal? –Me hecaš? –Povej.
Plula bova med evropskimi pristanišči. Jedla bi sveže ribe.
Pila bi vino. Skupaj bi bila. –Sliši se lepo.
Chefa imajo. –Res ga imajo? –Ime mu je Maurice. Maurice?
Maurice, tako je. –Maurice … "–Nekateri mi pravijo Maurice."
Se spomniš tega?
Se lahko pogovoriva za trenutek? –Seveda.
ZASEDENO
Poslušaj … Kaj pa delaš?
Zakaj bi sicer dva odrasla človeka skupaj odšla v stranišče na letalu?
Ljubček, daj no. Da se v miru pogovorita. –Ta pa je bila dobra.
Samo poskušam razumeti, zakaj nočeš sprejeti življenjske priložnosti.
Ker ne zaupam tistemu tipu. –Zakaj? –Poslušam šesti čut.
Šesti čut? Ta isti šesti čut, ki ti je rekel, da se boš dal dol?
Se ne bova dala dol? –Kdaj bova spet imela priložnost priti na jahto?
Še vsakič, ko sva si privoščila sendvič s šunko, si me vprašala,
kako jo starajo. –Nikoli te nisem. –V San Giorgiu boš lahko izvedela.
Pokazali nama bodo razloge, zakaj je popolna. Hočeš resnico?
Strla mi boš srce. –Zakaj? –Ker se počutim kot kekec.
Ker sem garal in varčeval svoj denar. Zdaj veš, zakaj.
Da bi naju odpeljal na to potovanje. Vem, da nisem vojvoda. –Razumem.
Vikont je, ampak … –Sploh ne vem, kaj to pomeni. –Jaz vem. Že v redu.
Žal mi je. –Ljubim te. –Izgubila sem se. –Vem.
Je že v redu. Na avtobus bova šla. Super se bova imela. –Ne bo ti žal!
MALAGA, ŠPANIJA
Hej, Gonzales. Kje je zdravica s šampanjcem?
Ob prihodu so nam obljubili zdravico s kozarcem šampanjca.
Oba utihnita! Lahko nehata? Vem, da me slišita!
Greva raje na jahto. –Hvala. –Prav.
Cavendish! Premislila sva si. Zraven greva. –Odlično.
Zdravo. Hvala. –Bienvenidos.
Hvala. –De nada.
Neverjetno je. –Mislil sem, da bo večja. –Kaj? –Res sem.
Še večja od te? –Res sem mislil.
Tisto je verjetno Cavendishova bivša, ki ga je pustila zaradi njegovega strica.
Dobro. Sestradan sem. Kje je zdaj tisti Maurice?
Dvomim, da bova lahko neposredno govorila z njim.
Počakajva na večerjo. –Kdaj bo? –Ne vem. Kasneje. V Evropi sva.
Če bi odšla z avtobusom, bi lahko jedla kot se spodobi.
To je kot slika, dragi. –Lepo je. –Ne izgleda resnično. Mojbog!
Poglej, kako je lepa. –Zelo. –Da niti ne veš, od kod prihaja.
Jaz ne morem ugotoviti. Lahko ti? –Iz Japonske sem.
Ja. Vidiš? Sliši te.
Zdaj ni na televiziji. Pravo osebo gledaš.
S civilisti si prišel na zabavo. Si pijan? –Šele poldne je, Suzi.
Seveda sem pijan. Kje pa je tvoj dragi, sir Starostna pega?
Malcolma še ni na jahti. Saj veš, da rad pride v stilu.
Od vseh še najbolje veš, kako mu ob tebi rado pride.
Me veseli. Prekrasni ste. –Enako. V veselje mi je bilo.
Žal mi je, da sta morala videti to. –Postajaš mi všeč. –Zaslužila si je.
Povedal si ji, kar ji gre. –Ni prijazna. Ni bilo lepo.
Charles … Me veseli, da si prišel.
In pripeljal si goste.
Naj vama predstavim svojega bratranca Tobeyja.
Je Malcolmov edinec, in moški, zaradi katerega bi me Suzi pustila,
če ne bi bil takšna kričeča kraljica. –Prav. –Hvala za sprejem, gospod.
Res lepo. –Očetova jahta je.
Njen oče mi je enkrat posodil svojo kosilnico. Vem, kako to gre.
Od kod poznata Charlesa? –Izpred šestih ur.
Spoznali smo se na letalu. Prijazno naju je povabil zraven.
Predvidevam, da imamo kakšno prosto kabino za njiju.
Ob takšnih zgodovini se bo gotovo kaj našlo.
Hvala. Hvala za toplo dobrodošlico. Cenim to. Za tabo. –Sem? Še gor?
Lepo od vas. Gremo semkaj? Še eno nadstropje je. Si misliš!
"Stari spolni iztirjenec Malcolm Quince"
"se bo ta teden poročil s 23-letno inštruktorico smučanja Suzi Nakamura."
"Zakaj bi tokijska cipa zamenjala smučarske strmine za zobno protezo?"
"Verjetno zaradi 70 milijard, ki bi jih drugače podedoval njegov sin Tobey."
Mojbog, dragi. Dobesedno sva pristala sredi mehiške limonade.
Prav si imela glede te jahte. Brivska pena diši po kokosu.
Neverjetno je. –Oprosti. –Si alergična na bogataše?
Ne, nehaj! Pač sem alergična. Mi lahko prosim podaš Claritin?
Ja. Izvoli.
Dragi, to je Allegra. Rekel si, da si kupil Claritin. –Isti drek je.
Ne, Allegra mi ne pomaga.
Ko pridemo v Monako, ti bom kupil Claritin.
Verjetno se mu reče drugače. Zapomni si, da je modra škatlica.
"Allegra" po francosko pomeni isti drek kot Claritin.
Nasmehni se.
Nehaj piti. Pijan si. –Poglej ju.
Zakaj se sploh še muči? Itak je že oddana Malcolmu.
Ne vem, kaj še pričakuje od nje.
Ona pravi zanj, da je lopov, on pa zanjo, da je vlačuga.
In oba imata prav.
Vas pa od nekje poznam. Igralka ste, kajne?
Vse ženske smo igralke, ljubi. Znašla sem se, da mi plačujejo.
Grace Ballard.
Mojbog! To je neverjetno. Vaš velik oboževalec sem!
Največji! To je … –Vem. Neverjetno.
Jaz sem Nick Spitz. To je moja žena Allison.
Ne morem verjeti … –Audrey. Audrey sem.
Saj sem rekel Audrey! –Ne, nisi. –Allison je ime liku, ki ga je igrala.
Se spomniš? Skupaj sva ga gledala. Čudovito dekle, ki se izkaže za robotko.
Robotka je! –Nosiš modrček, in potem iz njega pridejo pištole.
Sex Machina. Moja debitantska vloga.
Odličen film. Poglej, zdaj pa sedi pred nama!
Kot da bi me nekdo udaril v trebuh! Ostal sem brez sape.
Pridi, naj te namažem s sončno kremo. –Že prej si me namazala.
Še enkrat te moram. –Ni bilo že dovolj kreme? –Premazati morava.
Prav, če ti tako praviš. –Zelo me je veselilo. –Ne morem verjeti. Super!
Zelo je navdušen. –Na isti ladji smo!
Poglej. Tu piše, da njen priimek sploh ni Ballard. –Pa kaj potem?
Kako lahko tako lepo izgledaš? –Vse si je dala popraviti. –Kako?
Ustnice, nos, brado … –Ni šans. Ljudje si res dajo popraviti brado?
Tole pa je bilo tako namenjeno meni, da je že groza.
Ker hočeš, da si popravim brado. –Tak si mi všeč, a izbira je odprta.
Oprostita mi za trenutek. Pozdraviti moram Maharajaha.
Vsekakor. Itak vsi tako rečejo. –Si lahko misliš, da sva na ladji,
kjer je nekdo pravkar rekel, da mora pozdraviti Maharajaha?
Odštekano. –Ali sanjava?
Oprostite, gospa. Je Maurice tu? Ker sem lačen kot volk.
Ja, gospod. Že pripravlja hrano. –Pripravlja? Pa bo kmalu končal?
Recite mu prosim, naj malce pohiti.
Dragi, dragi …
Ne obračaj se. Pojavil se je nek zastrašujoč tip s prevezo čez oči.
In strmi v naju. Rekla sem ti, da se ne obračaj. Nič ne ubogaš.
Če je zastrašujoč in nosi prevezo, bom pogledal. Fizično je nemogoče.
Prav. Proti nama gre.
Dragi … –Lepo se obnašaj. –Kolega, kako je? Kako sta?
Kdo pa je vaju spustil na krov? –Prosim? –Kaj se dogaja zdaj?
Moja gosta sta, polkovnik.
Ta vikend je rezerviran le za družinske člane. –Res?
Ker kolikor vem, ti nisi sorodnik. Niti tvoja sovjetska Chewbacca.
Nick, Audrey … –Zagotovo nisi njihov sorodnik. –Dobro.
Videl sem, da eden od njiju nosi pištolo. Bi jo moral še jaz prinesti?
Dvomim, da je sploh nabita.
To je polk. Charles Ulenga iz namibijskih obrambnih sil.
Malcolmov najboljši prijatelj. L. '94 ga je rešil pred bombo.
Takrat je izgubil oko in … –Svoj kurac? Ga je izgubil?
Resno, dragi? –Mislil sem, da je ostal brez svojega kurca.
Zraven pa je Sergej Radjenko, bivši Spetsnaz, njegov varnostnik.
Nor tip s prevezo potrebuje varnostnika?
Glej roko! Tam je roka. Ni več na njegovem telesu.
Poglej si to. Zdaj pa bo kadil svoj kurec! Kadi ga! –Lahko že nehaš?
Samo zabavam se. Na ladji sva.
Te lahko nekaj vprašam? Kaj točno pa je Maharajah?
Zakaj ga ne vprašaš sama? –Ne.
Vik, spoznaj moja gosta.
Nick in Audrey Spitz,
vzvišeni Maharajah Vikram Shivan Govindan iz Bombaja.
Mojbog. To je …
Zelo me …
Lepo … –Tako sva …
To pa je bilo smešno. Kako sta se priklanjala!
Ko se rjava oseba prikloni, se mu belci priklonite nazaj.
Daj petko. –Roka … Spoštovanje! Zelo dobro. Smešno. –Šala je bila.
Audrey bi te rada nekaj vprašala. –Naj jo slišim.
V bistvu sva se spraševala, kaj točno pomeni Maharajah?
Morate za to v šolo? –Rodil sem se v tem.
Rodili ste se? –A tako? Lepo.
S čim pa se ti ukvarjaš, Nick? –Jaz sem … –Nick je detektiv.
Hudo! Si že kdaj koga zmočil? –Kaj pa to pomeni?
Prevrtal, prerešetal, prestrelil.
Hecen možakar. Še nikogar nisem ustrelil. Kar je pozitivno.
Nick je pač neroden s pištolo. In to zares neroden.
Komaj je naredil akademijo, saj ni zadel niti največje tarče.
Audrey pa ne prenaša laktoze. In še riga med spanjem. –Kaj?
Ko že govoriva o svojih napakah, sem mislil, da želiš izdati še svoje.
Oprosti, resnično nisem vedela, da je tako kočljiva tema. –Saj ni.
Samo ne maram, da poveš vsem, ki jih srečaš. –Oprosti. Kar pozabita.
Mojbog, poglej si to. –Noro.
Ta soba je tako lepa kot si ti. Čudovita si. –Hvala, kako lepo.
Kaj? –Vsi nosijo smoking. Zakaj ti nisem jaz spakirala?
Verjetno bi res moral obuti nogavice. Prav imaš.
Juan Carlos! –Živjo! –Srečno.
Pozdravljeni. Za kaj si mu zaželel srečo?
Ker jutri tekmuje na monaški Veliki nagradi. –To je velika reč.
Juan Carlos Rivera, naj ti predstavim …
Steve in ga. Steve. –Kaj? –Ne.
No, če hočeš. –Samo enkrat si naju srečal. –Bom še enkrat.
Jaz sem Audrey. –Jaz pa Nick. Piševa se Spitz. –Juan Carlos.
Pozdravljen, Juan Carlos. –Potem si dirkač? –Dobro, ja.
Kako se začneš ukvarjati s čem takim? –Najboljši, ja.
Ne govoriš angleško, kajne?
Zelo hitro. Zelo. Ni za kaj. –Dobro.
SREDOZEMSKO MORJE OB FRANCOSKI OBALI
Kaj pa je to? –Quincevo bodalo.
Iz kitajskega jekla in dragulji iz Orienta.
Darilo Marca Pola. Vsaj tako pravi legenda.
Mojbog. Nickova babica nama je podarila opekač iz spletne trgovine.
Vsaj tako pravi legenda.
Glej ga vraga, prihaja očka.
Kaj se dogaja?
Kapitan Wong, na samem bi želel pozdraviti svoje goste.
Vsekakor.
Moji prijatelji, dobrodošli na Sredozemski kraljici.
Ne morem vam povedati, kako toplo mi je pri srcu,
da ste uspeli priti sem, da proslavimo mojo svatbo.
Ko postajaš starejši, začneš premišljevati o svojem življenju.
Ne samo o svojih uspehih, temveč tudi o svojih napakah.
Koga vse si razočaral.
Suzi, moja ljuba nevesta. Toliko življenja je še pred tabo.
Grace, sijoča zvezda s filmskega platna.
Juan Carlos, moj krščenec. Mojo ekipo vodiš do zmage.
Ti …
Kdo si pa ti?
Spitzova sva. –Kdo?
Audrey in Nick Spitz. Čudovito barko imate.
Barko? To je čisto prava ladja. –Nisem še videla česa takega.
Eric Lamonsoff ima barko. Skupaj lovimo. Ne more se primerjati z vašo.
Moja gosta sta, stric. –Gosta si pripeljal? –Spremljevalko si mi vzel.
Oprostite. Želite, da greva? –Čeprav ne vem, če je možno.
Sredi morja smo. Mogoče vozi taksi?
Iz sobe bi odšla, Nick. –Iz sobe? To pa ne bo težava. –Ni potrebno.
Potem pa bova ostala. –Če tako želite.
Moj nečak Charles. Vedno me držiš v napetosti.
Moj prijatelj polkovnik. Toliko let si me varoval.
Vikram, tvoje družinsko bogastvo se je od nekdaj prepletalo z mojim.
In moj Tobias.
Želel sem si samo sina, in zdaj te imam. Fant moj.
Govoril sem že z vami o deležu iz moje oporoke.
Zelo dolgo sem razmišljal, kaj si kdo izmed vas zasluži.
Zato sem prišel do naslednjega zaključka:
Navadne pijavke ste. Odvratne, željne krvi.
Vsa ta leta ste samo želi sadove mojega dela.
Gabite se mi.
Na avtobusu tega ne bi doživela. –Neverjetno je. Hvala. –Ni za kaj.
Zato sem napisal novo oporoko.
V kateri piše, da vse svoje premoženje zapuščam Suzi.
Od tega trenutka dalje ste vsi ostali brez deleža.
Opuščeni. Ker sem vam naredil to uslugo,
boste morda zdaj končno sami nekaj naredili iz sebe.
Očitno se je prenajedla mojega kaviarja. –Smešno je bilo.
Draga …
To bi lahko podpisal od doma. Si nas povabil, da nas ponižaš?
Ja, in vi ste pritekli. –Oče, ne delaj tega.
Kaj pa boš?
Ja, se mi je kar zdelo.
Ne ustrelite me, prosim!
Očka!
Ustrelili ste ga! –Ne. Nekdo ga je zabodel.
Kdo? –Ne vem. –Kaj se dogaja? Zaslišala sem krike.
Malcolm! Mojbog.
Ste ga poskusili oživljati?
Nož ima v srcu. Ni mu več pomoči.
Ga vzamem ven? –Ne, dolg nož je. Kot bi potegnil …
Mojbog! –Nož bi morali pustiti v njem zaradi policije, polkovnik.
Ga bom dal nazaj. –Nikar.
Poslušajte mojega moža. Detektiv je. –Kaj naj, policist?
Naprej prenehajmo odstranjevati in vstavljati morilsko orožje v žrtev.
Pravzaprav naj se nihče več ne dotika trupla.
Vse nam je hotel pobrati. Zaradi tebe.
Pa je podpisal?
Ne. –To!
Prepričati se moramo, da pri sebi nima kopije.
Brskanje po tujih žepih tudi spada med dotikanje.
Žal mi je, da sem vas moral tako izpostaviti, gdč. Ballard. Krasni ste.
Izgledate res ekstravagantno. –Kaj sledi zdaj?
Zavarovati moramo prizorišče zločina.
Kapitan Wong, lahko kako zaklenete ta prostor? –Seveda.
Potem pa bi morali začeti z zasliševanjem osumljencev.
Osumljencev? –Nikogar ne bomo zasliševali.
Wong, ko boste zaklenili, mi prinesite ključ.
Potem pa sporočite Interpolu, da se skupaj dobimo v Monaku.
Medtem pa si bom pobližje ogledal rakce.
Zaradi preiskave? –Ne, ker sem že lačen kot volk.
Ostali pa se zaklenite v svoje prostore, saj se med nami skriva
morilec.
Audrey. –Ja? –Vzemi koktajl omako.
Čakaj. Kaj hudiča je gor? –Ne vem.
Ta Maurice je očitno moral podojiti vsakega rakca posebej. –Lepo živijo.
Se strinjam.
Kje sva ostala?
Dva morata biti vpletena v umor.
Kako bi sicer vedeli, kdaj se bodo ugasnile luči? –Pametno razmišljaš.
Na smrt sem izmučen. Spat grem. –Se hecaš?
Ti nisi utrujena od leta?
Nick.
Dragi, resno. Kdo misliš, da je bil?
Ne mislim. Vem. –Kdo?
Njegov sin. Tobey. –Ne. Ni šans. Preveč je očitno.
Najočitnejši osumljenec ni nikoli morilec. –Vedno je.
Ko nekdo ubije ženo, je v 90 % kriv njen mož.
Zakaj si uporabil ta primer?
Ne strinjam se. Mislim, da smo ljudje bolj zapleteni.
Sklepaš to po tistih knjigah, ki jih bereš? Ljudje so preprosti.
Tobey je bil. Največ lahko pridobi in največ lahko izgubi.
Ravno zato ni morilec.
Si se že kdaj mečkala na ladji? Sploh veš, kako zabavno je lahko?
Samo uležem se in ladja naredi svoje.
Kako prikladno. –Veš, da imam težave s hrbtom. –Res prikladno.
Kaj pa luči? –Lahko pustiš prižgane, me ne moti. Kakor ti paše.
Ne. Kdo je prej ugasnil luči?
Kaj?
Ne glej me tako. Čutim te.
MONTE CARLO, MONAKO
Oprosti. –Bi vzela Allegro? Isto je. –Nočem govoriti o tem.
Kot naročeno je vstopil genialen, a zagrenjen detektiv.
Dame in gospodje,
sem inšpektor Laurent Delacroix.
Enega po enega vas bom poklical v preddverje na zaslišanje.
Kako je lahko naredil tako lep dimni krogec?
Zdaj si ga pa uničil.
Povejte mi kaj o Malcolmu Quinceu.
Bil je največji … –Prasec.
Bil je ljubezen mojega življenja. –Zapleten človek je bil.
Opišite mi, kaj se je zgodilo.
G. Francoski policist, nastala je prava norišnica. Luči so ugasnile.
Videl sem premikanje, pa sem streljal.
Ja, ciljna črta.
Starec je dobil, kar si je zaslužil. –Zgodil se je umor, pizda.
Se je kdo dotaknil trupla?
Ne. –Ste opazili še kaj neobičajnega?
Američana! –Ja, številka ena.
Naju ne boste ločili?
Pardon?
Za preiskavo. Če se najini odgovori ujemajo. –Kaj delaš?
Ker se tudi bodo ujemali, ker sva nedolžna. –Tako je.
Spet. –Zares obvladate.
To smo našli v Tobeyjevi sobi.
Natipkano poslovilno pismo, v katerem prizna očetov umor.
Natipkano? To pa ni pogosto. –Zelo sumljivo. –Ja.
Očitno mu nekdo skuša podtakniti umor.
Neverjetno je. –Poglejte, kako navdušena je postala.
O čem razmišljate? Koga najbolj sumite?
Vaju. –Seveda, ker je vsak osumljenec. –Še posebej ona.
Vsi ostali so prijatelji in sorodniki, ki se med sabo poznajo že več let,
ko pa sta se tu pojavila vidva, sta deset ur kasneje dva umrla.
Je to naključje? –Ja. –Vsekakor. –Naključje je.
Namigujete, da sva se v zadnjem trenutku pretihotapila na tujo ladjo,
da bi zagrešila naklepni umor, od katerega sama nimava koristi?
To je vaša teorija? –Morda pa vama je kdo plačal za to.
Da bi nama kdo plačal? Mojbog, to pa bi rada videla. Pokažite denar.
Bi radi videli najine bančne izpise? Brez prebite pare sva.
Torej sta željna denarja. –Izdala si mu najin motiv.
Ne. Vem. Besede si mi vzel iz konteksta. –Ničesar nimava.
Brez ficka sva. Povem vam, kot detektiv drugemu detektivu,
da nisva storila tega. Lahko mi vidite v očeh.
Morda bi se vseeno raje pogovoril z vsakim posebej.
Nisem …
Saj znam sama vstati. –Že v redu.
Ne bova dolgo. Ljubim te.
Oprostite. Tako je navdušena, ker bere knjige. Zdi se ji zabavno.
Pričakujete, da bom verjel v vajino nedolžnost. A ne zaupam lažnivcem.
Toda govorim vam resnico. –Kako dolgo že lažete ženi?
Prosim? –Ali niste pomislili, da bomo preverili vaše ozadje,
narednik Nicholas Spitz iz newyorške policijske postaje?
Trikrat ste že padli na izpitu za detektiva.
Samo navaden policist ste, ne pa detektiv, kot sami trdite.
Če komu rečem, da sem detektiv,
to ni zločin. –Izdajanje za detektiva je kaznivo dejanje.
Nisem vedel. Mislil sem, da imate tu drugačna pravila.
Zaradi tega še nisva morilca.
Neuspešen moški brez ficka, ki laže ženi? Jaz pravim drugače.
Nobenih dokazov nimate. Ne morete naju pridržati.
Ne, lahko pa obdržim to.
Menda vama je g. Cavendish uredil nastanitev v hotelu Savoy,
tako da vama ne bo treba prespati na ulici. Toda pomnite moje besede.
Ne bom počival, dokler ne dokažem, da sta vidva kriva za umora.
Jaz pa bom počival, ker sem na smrt utrujen. V tistem hotelu.
Dobro se sliši. Ampak ko se spočijem in dobro najem,
če vsaj tako dobro kuhajo kot Maurice, ne bom počival,
dokler vam ne dokažem, da nisva vpletena v umora.
Juan Carlos!
Charles je rekel, da bodo vsi na tej dirki. Torej bo tudi storilec.
Samo ugotoviti morava, kdo je. –Vem. Ni kot v tvoji knjigi, ljubica.
Podobno je, ampak to je resnično. Dva človeka sta zares mrtva. –Vem.
Pravi morilec je zares na prostosti. –Pomiri se, dragi. Kaj ti je? Resno?
Se lahko skupaj osredotočiva? –Prav. Ja.
Pri vsakem umoru obstajajo trije osnovni motivi. –Prvi je denar. –Ja.
Vsi so bili v Quinceovi oporoki, razen Suzi. Drugi je ljubezen.
Nihče ga ni imel rad, ker je bil kreten. –Suzi bi ga lahko ljubila.
Tako ti misliš. –Kaj pa je tretji motiv? –Maščevanje. Osredotočiva se nanj.
Ko ugotoviva, kdo ga je najbolj sovražil, bova našla morilca. –Velja.
Vaša brada me navdušuje. Uporabljate olje ali balzam?
Ničesar ne boste izvedeli od njega. –Mojbog.
Čeprav je podedoval milijone, je večino življenja služil ljudem,
kot sva jaz in Malcolm. –Potem je tudi on bogat?
Moral bi biti, a je eden od šestnajstih otrok, pa še na pol Francoz.
Poznate njihovo zapuščinsko pravo? –Samo okvirno.
Polkovnik mi gre na živce. Govori, da si ti ubil tista dva.
Kaj? –Težko mu verjamem. –Poslušaj. Nikogar nisem ubil.
Ni pomembno, kaj piše v oporoki. Premoženje se razdeli na iste dele.
Zakaj pa imajo takšen zakon? –Da bi prebivalcem preprečili,
da se ne bi ponovila zgodba pri Malcolmu, in bi ljubica pobrala vse.
Moja teorija je, da je bil Juan Carlos.
Zakaj bi bil on? –Njegov oče je včasih dirkal za Malcolma.
Ta se ni zmenil za varnostna pravila, in zgodila se je nesreča.
Juan Carlosov oče je ostal brez obeh nog.
Odsekalo mu jih je. Ni mu bilo več pomoči.
Potem gre za maščevanje. –O tem pa ne dvomim. –Kaj?
Juan Carlos je tvoj morilec. –Si prepričan? –Prepričan.
To pa spoštujem.
Lahko pa, da je bil Sergej.
Potem nisi prepričan? –Ne, popolnoma res ne.
Na zdravje. Bi vzela Allegro? –Dvomim, da mi bo pomagala.
Vem. Nobenega učinka nima, pa ne morem dopovedati Nicku.
Potrebuješ kaj? –Ne.
Najbolj mi je sumljiv Cavendish.
S tem svojim Gatsbyjevim izgledom in široko čeljustjo mi deluje,
kot da se želi oddolžiti za nekaj. Tako vzvišeno deluje. Imam prav?
Popolnoma nič ni narobe s Charlesom Cavendishem.
Razen tega, da je verjetno umoril svojega strica.
Potem pa je le nekaj narobe z njim.
Približuje se karirasti zastavici! Juan Carlos je prvi prečkal cilj!
Zmagovalec letošnje dirke za Veliko nagrado Monaka!
Suzi Nakamura se mi zdi zelo sumljiva. Samo ona nima motiva.
Cavendish je bil. –Ker ga ne maraš.
Res ga ne maram, toda to ni pomembno.
Cel pladenj si ukradel? –On je edini krvni dedič.
Pripadal bi mu največji delež premoženja. –To bi rada imela.
Malcolm mu je ukradel zaročenko.
Vsi trije motivi kažejo nanj. Denar, ljubezen, maščevanje.
Mimo sva šla. Ne vem, kje je najin apartma. –Tam.
Bi lahko prosim še ti kaj vzela? –Ne. Mojbog. Veš, kaj?
Na Cavendisha si se spravil, ker si ljubosumen nanj. –Mojbog.
Jaz da sem ljubosumen? –Ja. –Kaj? Zakaj bi bil ljubosumen?
Zakaj bi bil ti ljubosumen? Bogat je. Očarljiv. Lepo diši.
Kako to misliš? Po čem pa diši? –Kot da bi ravno prišel iz sušilca.
Kaj, hudiča …
Ne, ne. Počakaj!
Najprej preveriva prstne odtise. –Si vzela opremo za testiranje?
Kaj? –Jaz nisem spakiral svoje. Je v tvoji torbi? –Nehaj že, daj no.
Pohiti. Res je noro.
Mojbog. Resno?
Pa ga imam. –Bi lahko že enkrat odšel h kiropraktiku? –Saj bo bolje.
"Pridita v apartma 802."
Tja morava. –Ne bova šla. Umiri se. –Zakaj? –Ker je past.
Zakaj ni tisti, ki je potrkal, še vstopil in govoril z nama?
Morda ga morilec opazuje. Kaj, če morilec opazuje naju?
Kaj, če je bil tu? Morda mi je on ukradel arašidove bonbone.
Jaz sem ti jih ukradel. –Ti si mi jih? –Zanimalo me je, če imajo isti okus.
Nehati moraš jesti, ker se boš spet zredil.
V apartma 802. Greš z mano? –Počakaj, da nekaj pogruntam.
Prekleto.
Kaj pa delaš? –Za zaščito bo.
Navadna svetilka je. –Ne bo, ko bom nekoga udaril po glavi.
Lahko že nehaš dvomiti vame? –Če se pa tako čudno obnašaš.
Tu je 808.
Je kdo tu?
Pošiljatelj?
Naročil si nama, naj prideva sem. Si tu?
Si mrtev? –Mogoče je v kopalnici.
Sedita na posteljo. –Govoriš. Mislila sem, da ne znaš govoriti.
Utihni! Sedita na posteljo! –Že sedim. –Tiho se usedi.
Pred posteljo se bova usedla. Nikar naju ne ustreli.
Ne morem več tajiti njegove skrivnosti. –Polkovnikove, ne?
Polkovnikove skrivnosti? Vem, kako težko je ohranjati skrivnosti.
Moja prijateljica Gwen pod posteljo skriva škatlo …
Ne bom poslušal tvojih frizerskih čenč. Utihni in poslušaj.
Kbenhavn, leta 1994.
Odhajali smo s svečane večerje.
Nisem videl bombaša, toda polkovnik ga je.
Vrgel se je na g. Quincea.
Bil je junak. Devet mesecev je preležal v komi.
Ko pa se je zbudil, je izvedel, da ni ostal le brez svojega očesa.
Odstrelili so mu kurac. Vedel sem. –Roko, dragi.
Kurac. Rekel je, da je ostal brez kurca. –Roke nima več!
Ne govorim o kurcu! –Prav.
O njej govorim. –O meni? –Njej?
Ne, ne.
O Madeleine LeBoutillier.
O najlepši ženski, kar sem jih kdaj videl.
Ko je razneslo bombo, je bila njegova zaročenka.
Ko pa se je zbudil,
je bila že žena g. Quincea. –Kaj je narobe s tem tipom?
Si ne more sam poiskati žene? –Se hecaš? –Potem pa je umrla.
Ne! –Pri porodu. Tudi fantek je umrl.
Dedič vsega premoženja.
Polkovnik ni po tistem nikoli več omenil Madeleine.
Razen ene noči. Na obletnico njene smrti.
Opit je prišel k meni in me vprašal:
"Sergej." –Oponaša ga.
"Če bi hotel ubiti g. Quincea, kako bi to storil?" Odvrnil sem:
"Poiskal bi odmaknjen prostor, ustvaril bi zmedo,
poskrbel, da so v bližini še drugi ljudje z motivom."
Jaz sem mu povedal, kako naj ubije človeka!
Porkaflek, to je neverjetno! –Hvala.
Potem je polkovnik ubil Malcolma in Tobeyja zaradi izgubljene ljubezni.
Odlično. –To je noro. Lahko še enkrat poveš vse to od začetka?
Da te posnamem na telefon. –Ni preveč spretna.
Vprašaj Siri. –Podrsaj gor. Podrsaj. –Saj sem podrsala.
Reci: "Siri, rada bi naredila glasovni posnetek."
Skrijta se v omaro. V nevarnosti sta.
V omaro naj greva? –Takoj. Pohitita. –Mojbog, ne vem …
Karkoli že slišita, ne pridita ven, dokler vama ne rečem. –Ja, gospod.
Kaj pa ti hočeš?
Ni ju tukaj. Pojdi.
Kje imaš svetilko? –Zunaj sem jo pustil. –Zakaj je nisi vzel noter?
Zdaj bi rada svetilko? Smešna si.
Naj odprem vrata. –Počakaj.
Hvala bogu.
Morilec je … –Kaj?
Mojbog, ne! Ne!
Mojbog! Je mrtev?
Mrtev je! –Pokličeva sobarico?
Dragi! –Mojbog.
Zakleni vrata! Mojbog.
Mojbog.
Skozi okno!
Kaj delaš?
Dobro, tukaj je polica. –To ni polica, ampak rob!
Pridi k meni. –Mojbog. –Trdno te držim. Počasi.
Pridi sem. –Ne, mojbog. –Pridi.
Ne glej dol. Nikar ne glej dol. –Mojbog.
Sem ti rekel, da ne glej dol. –Kako visoko sva! –Mojbog!
Še z večjo ihto si nitka zobe!
Tu je prazna soba. Bingo. Na črko bova morala stopiti.
Si pripravljena? Stopi gor.
Prekleto! Mojbog!
Si v redu? Vstani. –Česa takega pa še ne. –Stran morava. Ljubim te.
Tudi jaz te ljubim. Strah me je. –Pojdiva.
Kam se lahko skrijeva?
Ne greva nazaj ven!
To! Končno! –Pridi noter.
Poljubi me, Vik. Tukaj me poljubi.
Kje? –Tukaj. Všeč mi je. Hitro, spravi me v posteljo.
Vstani. –Popil te bom kot mlečni napitek brez slamice!
Tako se govori. –Mlečni napitek z vaniljo! –Z vaniljo, čokolado ….
Pa dajva!
Upam, da imajo zavarovane te vzmetnice, ker bom uničil posteljo.
Mojbog! Veliko močnejši si kot izgledaš, Vik! –Prav imaš!
Si pripravljena na to? –Ne vem, če sem.
O, Grace! Moja Grace … –O kakšni Grace govoriš?
Dragi, samo to me zrajca. Grace …
Tako dobro zgledaš za svoja leta. –Mojbog. –Tvoja koža je čudovita.
Nobenih gubic nimaš. –Nobenih gubic … –Nikjer!
Mojbog! Grace, tako si … –Mojbog!
Vik … Kaj se je zgodilo?
Morda bi se raje le pogovarjala. Da se spoznava. Veš, kaj mislim?
Iz oči v oči, da se zbližava. Kateri je tvoj najljubši band?
V igralnico grem. Morda bom imela tam kaj več sreče.
Poslušaj. Nikomur ne povej za to, ker se me drži sloves seks mašine.
Ljudje me poznajo. Kupil ti bom klobuk!
Ne morem verjeti, kaj se je pravkar zgodilo. –Dobro.
Pomiriti se morava. Zares čuden dan je bil.
Skobacajva se ven. –Seveda. Pojdiva nekam, kjer imajo pivo.
"Kupil ti bom klobuk!"
Sergej nama je zaupal, da je kriv polkovnik, potem pa so ga ustrelili.
Ni mogoče, da ga je on ustrelil, saj se je zabaval z nitkanjem zob.
Si videla, kako noro jih je nitkal? –Sem. –Se mu je škamp zataknil?
Mojbog.
O čem govori? –Ne vem. –Nisi imela francoščine v srednji šoli?
Ne spomnim se srednje šole! Kaj pa si se ti učil? –Latinščino.
Odlično. Kdo danes zna latinsko? –Tisti, ki smo imeli seksi učiteljico.
Govori o neki torti. Da je nekaj zmrznilo.
Odpuščena si. Oprostite, gospod. –Rekla sem ti, da …
Nama lahko prevedete, prosim? S'il vous plaît?
Na televiziji pravijo, da vaju iščejo zaradi
umora. –Ne, ne … Za nesporazum gre.
Le v bližini sva bila … –Veliko ljudi je umrlo okoli naju, a jih nisva ubila.
V kratkem vaju bodo aretirali. –Naju? –Takole bova:
O čem govorite? Kaj pa delaš? –Zdaj ne morejo izslediti kartice.
Lahko bi jo enostavno vzel ven, ne pa, da potopiš telefona v pivo.
Zdaj pravi, da je gospa frizerka, gospod pa policist.
Ne, detektiv je. –Ne, pa ni. –Seveda je. –Jasno, da sem!
Ne. Pravi, da ste se le pretvarjali, da ste detektiv.
Kaj? Ne. Zdaj pa si že izmišljuješ.
Na televiziji pravijo, da ste že večkrat padli na izpitu za detektiva.
Dobro, dovolj je bilo prevajanja! Preveč improviziraš, ni zanimivo.
O čem pa govori? –Povedal bom še v angleščini.
Nick Spitz je mnogo stvari, ni pa detektiv.
To pa sem razumela. –Povedal bom še v španščini.
Si mi lagal? –Nisem lagal. Tip je bil … –Mojbog. Ne, ne.
Ne. –Ljubica …
Celotna reč je preveč zapletena. –Zapletena? Niso ljudje preprosti?
Audrey, prosim. –Kaj je? Si se zlagal tudi o povišici?
Kako bova plačala to potovanje?
Prisilila si me, da te moram odpeljati na te medene tedne.
Rekel si mi, da si jih že rezerviral. Da je to darilo zame za obletnico.
Si se tudi o tem zlagal? –Prišla bova še do tega.
Toda prej moram še ugotoviti, kako se bova rešila iz te godlje.
Ti moraš ugotoviti? Kaj pa sem jaz počela? –S tem se preživljam, ljubica!
Ti si navadna frizerka, prekleto!
Oprosti.
Kaj greš? –Za trenutek bi bila rada sama. –Nimava toliko časa!
Pusti me že! Da ne bi slučajno prišel za mano!
Takoj moraš iz Monte Carla.
Potunkal sem te noter, zato te moram rešiti. Pridi.
Takoj morava stran! –Prav.
Po stranskih cestah do jezera Como. –Ja, gospod.
Kje pa imaš Nicka? –Ne vem. Briga me.
Jimmy, Nick tu.
Kje sta? Pri poročilih sta. Pravijo, da sta ubila tri ljudi.
Misliš, da je to mogoče? –Saj sploh ne znaš ciljati.
Točno. Poslal ti bom dve mednarodni številki.
Ju lahko povežeš skupaj, da bom s prve sledil drugi?
Hočeš, da me odpustijo? Seveda lahko. –Hvala ti.
Še nekaj bi rad, da preveriš zame.
JEZERO COMO, ITALIJA
Zakaj smo se ustavili? –Na hitro moram skočiti do svojega odvetnika.
Kasneje bomo prebrali Malcolmovo oporoko. Vzel si bom, kar mi pripada.
Charles, to je zvenelo precej sumljivo. –Kaj pa še ni sumljivo?
Mojbog.
Hvala bogu. Claritin.
Japonski Claritin.
Je kdo tu?
Charles?
Audrey!
Mojbog! Kaj hudiča …
Kaj hudiča ti počneš tu? –Suzi sem sledil do sem.
Tu je? –Ja. –Cavendish je prišel sem, da jo poišče.
Pravim ti, da on stoji za tem. –Vedel sem!
Prej sem v Cavendishevi limuzini našla škatlico japonskega Claritina.
Potem sta ves čas načrtovala to? –Tako je. Takšen je bil njun načrt.
Ubila sta Malcolma, ubila sta Tobeyja, preden bi lahko podpisal novo oporoko.
Tako bi Cavendish podedoval premoženje in ga razdelil s Suzi.
Če bi ga ubila kasneje, bi pa Suzi podedovala vse.
In spet bi si razdelila premoženje. –V obeh primerih bi dobila željeno.
Glej ga zlomka. Kdo pa je zdaj vse pogruntal? Frizerka. Jaz sem.
Držim te! –Jezus, mojbog.
Kot v knjigi Smrt v knjižnici! –Kaj pa se je zgodilo v njej?
Umrli so. Zato pa je takšen naslov.
Nick, kaj pa delaš?
Na moj znak bova prevrnila omaro in zbežala. –Kaj bova?
Mi ne zaupaš? –Ne!
Si pripravljena? Ena!
Dve!
Tri!
Tam je!
Mojbog, res mi je žal. –Pridi.
Ni to … –Juan Carlos?
Juan Carlos! –Živjo! Zdravo.
Juan Carlos! –Kako sem? –Ne, Suzi! –Kam je šla Suzi?
Poročena je z Malcolmom. –Vidva sta poročena. Super!
Suzi vidisti? Putamus esse illa interfectorem.
Ja! –Latinščina, ljubica. Mednarodni jezik. –Razumem.
Sranje.
Kam pa je izginila? Še malo prej je bila tu.
Ne bi smela priti sem. –Počakaj malo. –Veva zate in Cavendisha. –Nič ne vesta.
Veva, da sta še vedno zaljubljena, in da je ljubezen težka brez denarja.
Ni tako, Suzi? –Verjamem ti. Ker na čevljih nosiš nalepko iz supermarketa.
Danes ponujajo že uveljavljene znamke. Res jih. –Kako si drzneš?
Iz znane prodajalne s čevlji so. Zakaj nisi nič rekel? –Ne gledam …
Utihnita! –Suzi, nikar. Prosim, ne počni tega.
Karkoli že storiš, se ne boš izmazala. Verjemi mi.
Prvi morilec vedno pretenta drugega. –Veliko bere kriminalke.
To je kliše žanra! Prosim, verjemi mi.
Noč čarovnic!
Ne, mojbog! Pojdi za njim!
Cavendish, premakni se, pa ti bom razstrelil glavo!
V njega ciljaj!
Res ne znaš streljati, dragi! –Samo opozorilni streli so bili.
Ja, hitro tečem! –Pojdi!
Rešilca! Nujen primer!
Dobro, Suzi. Moraš mi povedati, kdo ti je storil to.
Pomiri se, ne uporabljaj besed. Poskusiva s pantomimo. Z roko.
Šapa. Medvedja šapa. Ne, grizlijeva šapa.
Chewbacca. Sergej? Ne, Sergej je že mrtev.
Imaš gume na nogah? Krščen matiček!
Zajemati, jesti … Sladoled. Ne, žele?
Joj, kako si lepa, medtem ko … Oprosti.
Pridi!
Prekleto!
Noro … Noro zaljubljena!
Noro je, ker si zaljubljena v Cavendisha. On je, kajne?
Ko zaspiš z ljubeznijo … Zaspiš. Ne spiš.
Ne mrtva? –Ne vem, zakaj se to kar ponavlja!
Pridi, stran morava! Mojbog, pridi. –Kam?
Zaprite letališča, preiščite stanovanja!
Bog mi je priča, da bom našel Nicka in Audrey Spitz.
Inšpektor? –Ja. –Nicka in Audrey Spitz imam na telefonu.
Nicka in Audrey Spitz.
Kje sta? –Na poti do Quinceove vile.
Dobro.
Oprostite, nisem si mislil, da mi boste kar tako povedali.
Podtaknili so nama. Pridite do dvorca, da razkrijeva vam morilca.
Pa še rima se. Kar je po moje kul.
Poglej si to hišo. –Greva. –Mojbog. –Res je ogromna.
Ogromna graščina. Samo bogataši si jo lahko privoščijo.
Lord Cavendish naju pričakuje. –2. nadstropje, 8. vrata na levi.
Tako nama je tudi sam rekel. Na, vzemi petaka.
Koliko pa je sploh pet evrov v ameriški valuti? –Šest dolarjev.
To pa je več. Mi vrnete pol evra? –Mojbog. Prosim te, Nick. Hvala.
Res nisem vedel, da imajo višjo valuto.
Drugo nadstropje … –Zmanjkalo mi je krogel.
Blefiral bom, dokler ne pride Interpol. –Samo previden bodi.
Kolikor veva, je ubil štiri ljudi. –Še dobro, da poznava krivca.
Dobro … –Najtežji del je za nama. –In …
Kaj bo dobrega, Dish? Miruj! Ustrelil te bom v tvoje mišice.
Me slišiš, prasec? –Pomiri se, dragi.
Samo premakni se, izzivam te! Izzivam te … Mojbog!
Mrtev je. –Mrtev. –Mojbog. –Kaj, hudiča?
Primer je spet odprt, ljubček. –Nekdo mu je zastrupil pijačo!
Nick! –In poglej njegov obraz.
Če odmislimo peno, če vedno izgleda lepo. Kaj je narobe z njim?
Poklicala sva policijo in jim rekla, naj pridejo sem. Ustaviti jih morava.
Ni kot, če bi storniral naročilo. Ko jih enkrat pokličeš, pridrvijo.
Če on ni morilec, kdo pa je potem? In če ga ne odkrijeva, sva najebala!
Me razumeš? V tej hiši mora biti.
Kako čudovite tapete imajo. Je to tkanina? Je vtiskano gor?
Ljubica, meša se ti! Še mene spravljaš ob živce. –Pomiriva se.
Je že dobro. Si v redu? Dihaš? –Samo dihati moram. –Poglej me.
Predati se morava. –Počakaj. Kaj? –Če zbeživa, bodo streljali na naju.
Prosim? Se bova pustila zapreti? –Bolje to, kot pa da naju ustrelijo.
Ne počutim se več dobro. –Ljubica, italijanski zapor je.
Hrana bo vrhunska. Mesne kroglice z omako.
To ni študentski dom, ljubček. Ne bova skupaj v celici. –Vem.
Zakaj si mi lagal?
Ker sem bil v zadregi.
Pred mano? Zakaj?
Lahko bi ti kako pomagala. Zato pa sva skupaj. –Vem.
Se spomniš, ko nisem mogla plačati najemnine za svoj salon?
Rekel si mi, naj me nič ne skrbi. Lastniku si šel pobral gume z avta.
Tako sem pridobila še en teden. –Spomnim se.
Se spomniš, ko si imel povišan holesterol? Moral si jesti beljake,
ki jih tako sovražiš. Prisilila sem te, da jih poješ. Skupaj sva vse pojedla.
In zaradi tebe ne pogrešam več rumenjakov. –Res je. Takšna sva.
Stvari počneva skupaj. Lahko prosim pogruntava še ta primer?
Če pa ne veva, kdo je bil. –Veva pa, kdo ni bil, Nick.
Imam prav? Pojdiva dol in se pretvarjajva, da sva rešila primer.
Če bova storila to, morava biti prepričljiva.
Da bi delovala prepričljivo, se morava prej malo urediti.
Že vem, kaj bom oblekel. –Kaj?
Kaj bo dobrega, družba? Rešila sva primer. Bum!
Kje sta dobila ta oblačila? Malce preveč sta se uredila.
To prečudovito obleko sem našla v neki omari.
Izjemno izgledaš. –Hvala, dragi. On pa je krasni smoking našel …
Zakaj se sploh trudim olepšati? Na truplu. –Ja. –Še eno truplo je?
Jezus! Oprostite, res je. Zgoraj, osma vrata na levi.
Komu pa to mrtvo truplo pripada? –Saj res, ne veste še. Slaba novica:
Cavendish je mrtev. –Smoking si ukradel s Charlijevega trupla?
Kot ulit mi je. Če sem iskren, me čisto malo tišči v mednožju.
Ne, samo hecam se. Prekaša me po velikosti.
Počakajte. Kje pa je Suzi? –Mrtva je. –Mrtva.
Mojbog! –Vidva sta kot miniaturna družina Manson.
Ne, nisva. –Nick in Audrey Spitz, aretirana sta. –Poslušajte, prosim.
Ferme la bouche. Saj se tako reče? –Dovolite nama trenutek. Urediva to.
Hvala.
Dame in gospodje, sprehodimo se čez dejstva.
Malcolm Quince je bil ubit prvi. Predvidevali smo, da ga je Tobey.
Ne, predvidevali smo, da sta ga vidva. –Tudi prav.
Tobey je sovražil svojega očeta. In podedovati bi moral milijarde.
Dokler si ni pognal svinca v betico. Me razumeš, Raja?
In preden so Sergeja ustrelili, nama je rekel, da je bil polkovnik.
Kaj je rekel? –A veva, da niste bili vi, polkovnik.
Ker ste si nitkali zobe, medtem ko sva se plazila mimo vašega okna.
V kopalnici sta vohunila za mano?
Verjemite, tisto noč sva videla marsikaj, kar bi si želela pozabiti.
Že v naprej se opravičujem. Vaju sva zalotila med seksom.
Videla sta naju?
Maharajah, majhen nasvet. Drugič zagrabi spodaj in stisni.
Si bom zapomnil.
Kakorkoli … –Pomfrit. Ja.
Juan Carlos, nič nimaš s tem. –Nič od tega ne bi mogel storiti,
ker si bil z nama, ko so Suzi umorili.
Potem nisi bil ti. Ne ti.
Ne ti. In ne ti.
Porkaflek! Mogoče pa sva res bila midva. –Kaj?
Si bila ti? Poslušaj me … –Kaj si me pravkar vprašal?
Samo zafrkavam se. –Poglej ga. –Že ploska. –V zapor greva. Hvala.
Me veseli, da se končno razumemo.
Ker pa se je prvi umor zgodil v francoskih teritorialnih vodah,
vaju bom odpeljal v Pariz, kjer vama bodo lahko sodili.
Vsaj v Pariz greva. Vedno si si želela iti.
Če se boš še naprej zafrkaval, se za naju ne bo dobro končalo.
Na srečo od leta 1977 francosko pravo ne pozna več smrtne kazni.
Francosko pravo … –Francosko pravo. –Ja.
Inšpektor, od vseh nas še najbolje poznate francosko zapuščinsko pravo.
Namigujte, da imam pankrte? –Ne, sploh ne. –Ker jih imam.
Presenečen sem, da veste zanje. Res obožujem tiste male pankrte.
Pustimo to. Francosko pravo veleva, da se mora pokojnikovo premoženje
razdeliti enako med vse sorodnike. –In ni pomembno, kaj piše v oporoki.
Tako je, Maharajah. Sorodniki bi v vsakem primeru dobili premoženje.
Toda oba Malcolmova otroka sta mrtva. –Oba?
Ja. Tobey, in sin, ki ga je imel z Madeleine LeBoutillier.
Tisti otrok je umrl pri porodu. –Je res, polkovnik?
Svojega parterja v New Yorku sem prosil,
če lahko poišče mrliški list od Madeleine in njenega sina.
Našel ga je samo od mame. Potem sem začel razmišljati.
Morda ni mrliškega lista, ker v resnici sploh ni umrl.
Traparija. Malcolm si je obupno želel sina, da nadaljuje generacijo.
Nikoli se ga ne bi odrekel. –Kaj pa, če je dobil hčerko?
Ja! –Kaj, če je bila hčerka? –Ljubezen njegovega življenja
mu je pred smrtjo rodila hčerko, ki si je sam nikoli ni želel. –Jasno!
To pa bi lahko bilo smiselno. –Seveda! –Čisto je smiselno.
Odrekel se ji je. –Kje pa je potem?
Kjerkoli bi lahko bila. Lahko bi se že poročila.
Lahko bi se pridružila tolpi, si spremenila ime. Nadaljujta.
Spremenila si je ime. Ti si si spremenila ime.
Tvoj pravi priimek ni Ballard. –In? Veliko umetnikov si spremeni ime.
Tudi Lady Gaga ni pravo ime. –Ja, Lady Gaga. "Paparazzi."
Toda vsak navdušen oboževalec ve, da je bil tvoj prvi film Summer Wetdown.
Povedala si tri stavke, v zaključni špici pa je bilo tvoje pravo ime. Grace Butler.
Kar v francoščini na grobo pomeni LeBoutillier.
Madeleine LeBoutillier je vaša mama. –To je smešno.
Sploh nisem bila zraven, ko so ubili Malcolma Quincea.
Prav! Potem pa ga je Tobey, ampak s kančkom tvoje pomoči.
Ti si ugasnila luči.
Tobeyja si prepričala, naj ga ubije, da bi si skupaj razdelila premoženje.
Kasneje pa si ubila Tobeyja, da bi lahko vse obdržala zase.
Potem pa sva midva začela preveč spraševati.
Zato si se naju morala znebiti.
Na srečo, in njegovo nesrečo, se je Sergej znašel na tvoji poti.
Potem pa si zapeljala Maharajaha, da bi mislili, da si bila vso noč z njim.
Samo zaradi alibija si mi odpela zadrgico. To pa ni bilo lepo, punca.
Poskusila si naju ubiti v knjižnici.
In kasneje na tržnici, toda zadela si Suzi.
In orožje … Zdaj ga prepoznam.
Iz filma, ki sem ga gledal. Zunaj si bila s prijateljicami.
Pijana si se vrnila. Kako mu je bilo že naslov? Princesa s pihalnikom.
Mojbog. To ni naslov filma. –Pa je! Poglej moje ozadje.
To je ona! –O, mojbog! Potem si ubila Charlesa,
ker si vedela, da ne bo počival, dokler ne najde Suzinega morilca.
Ker je ljubil njo, ne tebe! Imamo vse tri motive:
denar, ljubezen, maščevanje.
Stala si za umori okoli Malcolma Quincea, kajne?
In jih podtaknila nama. –Vse si jih pobila, kajne?
Moj oče je bil pošast.
Potem priznate? –Ja.
Res sem hčerka Malcolma Quincea in Madeleine LeBoutillier,
in edina dedinja Quinceovega premoženja. –Kaj pa vsi umori?
Tisto pa nisem bila jaz. Toda ne bi moglo doleteti primernejših ljudi.
Torej … Kakšne dokaze še imata?
Dokaze česa? –Da jih je ona pobila? –Ja.
Sami ne boste nič naredili? Je danes francoski praznik?
Sploh opravljate svoje delo? –Poslušajte.
Ne vem, kako to počnete pri vas. Tu potrebujemo dokaz za aretacijo.
Tega si nisem tako predstavljala. Detektiv bi moral pojasniti umor,
kar sva midva pravkar storila. Potem pa bi se morilec zlomil
in zaradi pritiska priznal svoja dejanja!
Če smo končali, bi rada začela zapravljati svoj denar.
Klobuk! Snemi si klobuk.
Kaj? –Rekla sem, da si snemi klobuk.
Ne. Maharajah mi ga je kupil. Všeč mi je.
Nick je morilca s pladnjem zadel v glavo. Ostala je rana.
Zakaj pa bi si sicer nadela klobuk na sveže urejene lase?
Kako pa veš, da so sveže urejeni? –Ker je frizerka, zaboga.
Prosim, odstranite klobuk, gdč. Butler. –Ne pride v poštev.
Butler je bil. Grace Butler. Že na letalu sem ti rekel to.
Ne približujte se mi! –Jezus! –Niti koraka!
Mojbog! –Prasec.
Počakaj, ne.
Naj se nihče ne premakne! Mirujte, sicer jo bom ustrelila.
Povesite orožje. Baissez vos armes.
Pokličite rešilca. –Nisi rekla, da ne zna streljati?
Za svojo ženo se potrudim. Poleg tega sem meril v nogo.
Je že v redu.
Hvala, da si jo poskušal ustaviti, Juan Carlos. Res pogumno od tebe.
De nada, seora.
Krasno. Njemu rečeš, da je pogumen, meni pa nič.
Se hecaš? Rekla sem ti, da si bil pogumen. –Nisi mi.
Tokrat sem ti že rekla: "Nick, res si bil pogumen."
De nada, seora. Noč čarovnic.
Vprašanje imam.
Prej sta rekla, da sta naju z Grace videla skupaj v hotelu.
Slišala sva vaju. –Samo slišala, čeprav bova to zdaj težko pozabila.
Upam, da imaš nove spodnjice. –Ja, ampak …
Toda z Grace sva bila v lokalu že eno uro prej, preden sva šla v sobo.
Kako je lahko ubila Sergeja, če je bila ves ta čas z mano?
Nick. –Audrey. –Kako je lahko prej Juan Carlos razumel, kaj sem rekla?
Stoj!
Ne!
Niti koraka več! –Angleško govori!
Že celo življenje govorim angleško, bedaki. In še cel kup drugih jezikov.
In mimogrede, tvoja latinščina je za en drek. –Vseeno si jo razumel!
Da ne bi niti pomislil, polkovnik. Sicer ti bom zares odstrelil kurca.
Roke kvišku!
Jaz sem ji naročil, naj prepriča Tobeyja, da umori svojega očeta.
Da uniči to pokvarjeno družino v imenu mojega očeta.
V avto.
Noter! Umaknite se!
Hiter sem.
Poglej si to! Ferrari! –Kaj? –Testarossa!
Kot v seriji Detektiv Magnum! To sem jaz, ljubica. Brke imam.
Nick, pozabil si pištolo!
To je neverjetno! Uresničenje sanj!
Kako se odpre? –Spodaj. Gor se potegne. Pridi noter!
Mojbog!
Kaj, hudiča … Me hecaš? –Žal mi je. Ne vem, kaj naj rečem. –Samo spelji!
Roke kvišku. Gor!
Samo pravim ti, da ko se motor oglaša kot tvoja sestra:
nadležno, visoko in glasno … Moraš prestaviti v višjo prestavo.
To! Odlično si se rešila.
Ljubica, tam je. –Vidim ga.
Pojdi za njim!
Lepo, ljubica. Krasno si zavila. Zares obvladaš!
Kar tako nadaljuj. Dohitevaš ga. Gremo.
Pazi, koza!
Sveta pomagalka! Sploh veš, kako lepo izgledaš?
Še ena koza! Kaj, hudiča? Ne maraš koz? –Obožujem jih.
Idiota.
Sranje.
Kar tako naprej, ljubica. Pohodi gas! Gremo, hitro!
Porkaflek! –Mojbog!
Pošljiva ga v bokse, ljubica. –Kaj naj storim?
Zaleti se mu v zadnji odbijač, da se bo zavrtel. –Ne zmorem.
Seveda lahko! –Ne morem. Voznik formule ena je, hudiča!
Hitreje!
To je najina pustolovščina. Okusi jo.
Zmogla bom. Ljubim te, lepo si povedal. Pa dajmo.
Ne!
Ni se zavrtel. Še enkrat ga zadeni. Zbij ga s ceste! –Pa dajmo.
Pohodi gas!
Kaj?
Pohodi zavore!
Sploh veš, kako kulsko izgledaš? –Vse najboljše za obletnico, dragi.
Mojbog. Dobro.
Spravil ga bom iz avta. –Ljubim te. –Tudi jaz tebe.
Pridi, vstani. Držim te.
Poln kufer te imam, policaj! Nikoli ne bi smel priti sem.
Moral bi ostati doma, jesti hotdoge, brati trače, gledati resničnostne šove.
Srček … To je bil najin turistični avtobus!
Nimate stranišča ne interneta, sedaj pa ste še nekoga povozili!
Brittany se sklanja čez okno! –Če pa hočem videti mrtveca!
Sedite in utihnite! To moram fotografirati!
Dobro, ljubim te. Vprašati jih morava, kako starajo šunko. –Briga me! –Pridi.
V imenu Interpola se vam moram zahvaliti, ga. Spitz.
Prečudoviti ste, obenem pa tudi genialni. –Mojbog. Najlepša hvala.
In policist Spitz … –Kaj mene čaka? –Navsezadnje ste le malo detektiva.
Res si! –Brez nje ne bi zmogel.
Kar bom omenil vašim nadrejenim v New Yorku. –Veliko bi mi pomenilo.
Moram ti reči, da je bila celotna izkušnja precej dobra. –Neverjetna.
Če odmislimo vse umore, je bila vredna vsakega centa.
Upam, da bo preostanek potovanja, ki smo ga pripravili za vaju, bolj miren.
Bon voyage. –Najlepša hvala. Dolgujete nama, a vseeno hvala.
Če kdaj pridete v New York, naju kar poišče.
Podtaknila vam bova trojni umor ali pa kakšno ugrabitev.
Hvala. –Najlepša hvala. –Lepo vas je bilo spoznati.
Dobro obletnico sva preživela, kajne? –Neverjetno. –Kulsko. –Všeč mi je bila.
Kaj si mi ti kupila za darilo? –Amazonovo darilno kartico.
Resno? –Ne, nič ti nisem kupila.
Prevod in priredba Marinko