Присягаюся вам, що за всіх ваших матерів,
дочок, батьків та синів,
яких відняла чорна смерть, ми помстимося.
Королева усіх відьом наслала прокляття на наші землі.
У її смерті наш порятунок.
- Помстимося. -Її буде вбито.
Але знайте, браття, Королева чуми не помре,
поки її чорне серце продовжує битися.
Відкинемо всілякий страх, ми ніколи не повернемо назад.
Бо ми не маємо куди повертатися.
Що таке, Долане?
Відьми серед нас.
Тут пахне смертю.
Вони можуть з'явитися нізвідки.
Тримайтеся поруч.
- Це вона! - Королева!
Нехай буде вона проклята!
Чортове місце.
- Це магія. - Це чорна магія.
Тримайтеся якнайдалі.
Не підходьте!
Вогнем та мечем!
Колдере!
-Долане! - Королева!
Отче наш. Позбав нас цього зла.
Тримайте стрій, браття!
Батьку! Батьку!
Я так за тобою скучила.
Ти не справжня. Не треба.
Ви розмножуєтеся як пацюки.
Ви ставите каміння на каміння та живете у своєму бруді.
Ви, люди, нахабно вторглися у наш світ відьом.
Саме тому я наслала на вас чуму.
Бо ви,люди, всі до одного маєте згинути.
Вогнем...
...та мечем!
Всі, кого ти любив, давно мертві.
Я бачу це в очах, ти прагнеш своєї смерті.
Сьогодні ми помремо разом.
Я прирікаю тебе на життя!
Ти більше не знайдеш спокою!
Ти ходитимеш по землі цілу вічність.
Ти не помреш ніколи!
ОСТАННЇЙ МИСЛИBЕЦЬ НА ВЇДЬОМ
Дякую.
- Вибачте, пані. -Так, пане. Чим я можу вам допомогти?
Магія.
Що?
- Обережно. - Пробачте. Це моя провина.
Перепрошую.
- Мисливець на відьом? - Вірно.
- Я нічого не зробила. - Показуй.
- Що? - Швидше.
Радій, що не намокли.
Повір, я довго їх шукав.
Це дуже-дуже давні руни.
Вони керують погодою. Дощем, вітром, холодом, спекою.
І ти кинула їх докупи в сумку?
А знаєш що буде, якщо змішати грозу з вологим повітрям на такій висоті?
Просто наука.
Неймовірно. Ви, відьми, гадки не маєте, якою силою володієте.
Тепер ти здаси мене Раді відьом?
- Ні. - Значить, вб'єш.
Вбити тебе? Я намагаюсь не дати тобі вбити себе.
Насолоджуйся Нью-Йорком.
Пане, вам потрібно пристебнутися. Займіть своє місце.
Мене звати Колдер.
Ви маєте повернутися на місце, Колдере.
Можу припустити, що ви родом із Сефру.
Як ви дізналися? Я ж позбулася акценту.
Я зустрічав так багато різних людей. І від кожного щось вловив.
Відьми таємно живуть серед нас.
Вони наслідували магію від древньої раси.
Забутої, але так само дуже могутньої.
Після століть конфліктів було укладено угоду.
Відьмам дозволялося жити своїм життям,
якщо вони дотримувалися суворих правил.
Ніколи не використовувати магію проти людей.
Але перемир'я крихка річ.
Є ті, хто прагне повернення давніх суперечок
і темних часів Королеви відьом.
Саме на них і полює Колдер.
Цілих вісімсот років він служить ордену ''Хреста і Сокири''.
Разом ми слідкуємо за відьмами і оберігаємо мир.
Вибачте, отець Долан. Він зараз ще на зустрічі.
Важлива зустріч завершилася.
Я ж служу нашому ордену іншим чином.
Я тридцять шостий за рахунком Долан і пишу історію Колдера.
Його наставник, сповідник, і, маю надію, його друг.
В тебе немає почуття часу.
Звичайно є, просто воно інше, ніж у тебе.
Гадаю, твоя місія закінчилася вдало?
Ти отримав руни погоди без проблем?
А де айпад, який я тобі подарував?
Я передарував його.
- Не всі з нас прилаштовуються. - Знаєш, папір - це минуле.
Згоден, але він годиться для ведення літопису.
Я бачу, ти згадуєш про історію з Людвигом. Правда?
Просто в мене такий настрій.
Через мою відставку, так?
Ось чому ти повернувся.
Ми добре попрацювали разом. Розкрили не одну відьомську спільноту.
Долане, ти і правда готовий піти?
Якихось п'ятдесят років. Я до тебе тільки звик.
Чи не занадто швидко?
Я сумуватиму.
Це ''Уотерман''-402?
- Придивися. На ній твої ініціали. - Рідкісна річ.
- Можливо, це знизило її цінність. -Але не для мене.
Якщо ти вирішиш залишитися, ручку не повертай.
Думаю, тобі сподобається мій наступник.
Він молодший і сучасніший за мене.
А як же твоя клятва?
Я клявся померти за тебе, Колдере.
Але не працювати до своєї смерті.
Цілих тридцять п'ять Доланів було до тебе.
Ти єдиний, чиїх порад я дослухався.
Проте, не додержувався їх.
Та завжди чув.
А якби і ти пішов у відставку?
Ну, що б ти робив, якби знав, що місія остання?
-Утопія. - Припустимо.
Мені нема на що жалітися.
Я прокидаюся, щоб у світі стало спокійніше.
Колдере, ти зазнав у цьому житті більше, ніж я можу уявити.
Але ж ти вже давно не живеш по-справжньому.
Ти пропускаєш краще, що є у нашому недовгому перебуванні у цьому світі.
Розділи життя з кимось.
Знайди того, кому повіриш.
- Я вірю тобі. - Можливо когось симпатичнішого.
Так, звичайно, моє життя не було ані довгим, ані яскравим як твоє.
Проте я знаю, є щось більше ніж черга стюардес,
які марширують під ніжне звучання вічної місячної сонати.
Не розумію, що ти взагалі можеш знати про стюардес, священнику?
Але ж я ним не народився.
Займемося справами.
Розумію, тобі це здається нудним, але давай почнемо з самого початку.
Нема жодних сумнівів, що ваша служба була бездоганною.
І в мене питання. На зустрічі з Колдером треба бути спокійним, так?
Жодної кави до закінчення ритуалу?
Не думай про поведінку. Повір, він все одно познущається.
Але ти витримаєш.
А ось за Колдера я турбуюся.
Дивно таке чути.
Знаєш, як старійшини ''Хреста і Сокири'' називають його?
Його називають зброєю.
Я складаю звіти, але їх цікавлять тільки цифри.
Скільки відьом було затримано, а скільки вбито за порушення закону.
Це несправедливо. Те що він стільки робить так важливо.
Так, це правда. Але Колдер не просто зброя.
І ті з нас, хто знає правду, ми всі несемо відповідальність.
Щоб не сталося, обіцяй мені, що оберігатимеш його.
Звичайно. Я обіцяю.
Таксі.
- Слухаю. - Колдере.
Долан тридцять шостий покинув нас. Він пішов мирно минулої ночі.
Похорон пройде завтра.
Співчуваю вашій втраті.
Тридцять шостий носив ім'я Долан до тебе.
Чи ти гідний стати тридцять сьомим?
Я гідний, клянуся вам.
Чи ти клянешся служити брату Колдеру завжди і у всьому,
пізнати його як самого себе?
Я клянуся.
Значить, ти новий Долан?
Ми і раніше з вами зустрічалися.
Дуже давно.
Бачиш ту кладку?
Я спостерігав, як вони почали будувати. Тут було кукурудзяне поле.
Ось це було дуже давно.
Я готовий віддати вам своє життя і служити вам вірно
як тридцять сьомий Долан.
Я клянуся вам допомагати у виконанні вашого обов'язку перед орденом...
Коли будували це місто, робочі знайшли масове поховання
на глибині вісімнадцяти метрів.
Там були тисячі скелетів забутих рабів.
- І знаєш що вони зробили? - Ні.
Засипали яму і продовжили будівництво.
Зло чатує усюди.
Я підготую для вас нові кредитки, новий паспорт і нову легенду.
-А я тільки призвичаївся до попередньої. - Вона вже застаріла.
Тепер існують глобальні бази даних,
спостереження, смартфони, геотрекінг. Світ змінюється.
Виключно ззовні.
Дійсно. Але вам необхідно лишатися в тіні.
Добре, що хоча б не червоне.
Можу я спитати, куди ми їдемо?
Я бачив як люди старіють, звільнюються і помирають.
Але щоб в один день - ніколи.
Його знайшли за цим столом.
А що саме ми шукаємо?
Як ти дізнаєшся, що відьма десь поруч?
Їхня магія складається з чотирьох елементів.
Вогню, води, землі, повітря.
Деякі алхімічні прийоми дозволяють їх виявити.
-Тут магії немає. - Просто хотів переконатися.
Якщо вікно було зачинене, звідки взялося це?
Одна - нічого не означає. Дві - це збіг.
А три -лихо.
Лягай!
Що?
Його вбили відьми.
Вперше за всю історію''Хреста і Сокири'' було вбито Долана.
- Хочеш звільнитися? - Ні.
Я хочу зрозуміти.
Це ж оголошення війни. Хто це зробив?
Було накладено приховуюче закляття, щоб позбутися слідів.
А значить, вони шукали тут щось дуже важливе.
Магія стихій завжди нейтральна.
Ані добра, ані зла вона не несе.
Але це інше.
Це чорна магія. Вона несе тільки зло.
Він був прив'язаний до цього стільця.
Смерть.
Це складова частина закляття?
Ти ж був останнім, хто його бачив, так?
Так.
Покажи мені свої руки.
Швидко.
Мені було всього п'ять років, коли відьми підпалили наш будинок.
Батьки загинули. А ви пробилися крізь вогонь,
завернули мене у ковдру і вистрибнули з вікна.
Так ви мене врятували.
Ми вже зустрічалися раніше.
Але якщо ви не пам'ятаєте, я можу знайти записи.
Ні. Я все пам'ятаю.
Ви полювали на відьом і вершили над ними правосуддя.
Все своє недовге життя мріяв допомагати вам у цьому.
В тебе є шанс знайти відьом, які зробили це.
Скажіть, а мені раптом не потрібна якась зброя?
Вдихни глибше, цього достатньо.
Так, знаю. Протистояти магії треба з ясною головою.
Макс - відьмак чотирнадцятого рівня.
Тобі жодним чином не перемогти його. Тож розслабся.
- Скуштуйте, святий отець. -Дякую.
Насолоджуйся кексом.
Десять тисяч я не потягну.
-А ти в курсі скільки людей присаджено на твою випічку?-Так.
- Справи йдуть угору, так? -Так, вірно.
- Поспішайте. - Ми закриваємося, Максе.
Колдере, давно не бачилися.
На психотропних метеликів заборони поки немає.
Ви використовуєте їх проти людей.
- Підмішуєте у кекси. - Уявлення не маю.
А ось це?
Чорна блекота. Дуже рідкісна і заборонена.
Використовується у некромантії. Чорна магія.
Ти ж знаєш, я не займаюся подібними речами.
Максе, ти ж завжди був розумний. Не роби зараз дурниць.
Ти навіть не уявляєш, скільки разів у житті мені брехали.
- Шлєзінгер, краще сказати правду. - Годі, Колдере.
Ти ж розумієш, той, хто використовував цю блекоту,
зовсім не боїться тебе. І це мене лякає.
Більше, ніж я лякаю тебе?
Максе?
У того, хто приходив до мене, дивно пахла шкіра.
Нагадувала часник, але це був не він.
Це миш'як. Щось іще?
Ще був запах дикого яблука.
Дякую, Максе.
- Будь обережний. - Не звикати.
Не ти. Він.
Так ви зрозуміли хоч щось з того, що він сказав?
- А ти ні? - Якщо чесно,то ні.
У громадянську війну миш'як застосовувався для бальзамування.
Той, хто вбив Долана, живе у буднику, де колись було ритуальне бюро.
І ще поруч має рости дика яблуня.
А це навіщо?
Тримай.
Ти не підготовлений для того, що буде далі.
Добре. Квитанцію принесу.
Тебе що, мама не вчила не брати цукерки з дерев?
Схоже, у світі нічого не змінилося за стільки років.
Біжи додому, хлопче.
- Йди геть. - Не бійся. - Не підходь до мене.
- Заспокойся. - Йди негайно. -Я не ображу тебе.
Йди геть.
Все буде добре.
От, дідько.
Ти вбив Долана. Навіщо?
Хто, чорт забирай, цей Долан? Ніколи не зустрічав таку людину.
Це моя нова ручка. Клас?
Подумати тільки!
Перша справа, яку я представлю, це злочини проти мисливця на відьом.
Елік Лемасніель.
Привіт, святий отець.
На вигляд ти добрий і ласий шматочок.
Я ніколи таких не...
Не судіть мене суворо.
Ви сповідаюся пізніше.
Рада відьом слухає тебе, тридцять сьомий Долан ордену ''Хреста і Сокири''
Нехай прибуде між нами мир.
Нехай прибуде мир.
Віддаю вашому суду Еліка Лемасніела.
Обвинувачується у вбивстві тридцять шостого Долана.
Докази, які були знайдені у його помешканні.
Знайдені? Та годі.
Ну, чого? Ви нагадуєте рок-гурт вісімдесятих.
Недоладний прочухан.
Ми будемо тебе судити.
Бла-бла-бла.
Ей. Мій пра-пра-прадід служив Королеві. Ясно?
Королеві.
А ви купка бюрократів.
Я не признаю владу вашої Ради наді мною.
І не підкорююся вашим законам.
Ці закони прийняті для того, щоб контролювати магію.
Лише завдяки зусиллям нашої Ради вдається запобігти війні.
Так їм і треба. Я пишаюся тим, що зробив.
Я вбив вашого священика.
Випустив з нього кров. Зарізав наче свиню.
- Священика і мого друга. - Колдере!
О, чорт. Знову цей хлопець.
Значить будемо судити навіть не допитавши його?
Не пробували дізнатися з ким він працював?
Тут немає трійки пентакль.
- Значить, він був сам. - Ваші карти помиляються.
Він застосував закляття зміни форми.
Я не бачив того приблизно років вісімсот.
Ще з часів Королеви відьом.
Королева відьом давно померла.
Ти вважаєш її магія повернулася? Неможливо.
-Так вже і неможливо? -Так.
Колдере, в вас є повноваження...
-Досить! За незаконне застосування магії... - Знайдіть спільника!
-А також за людські жертви... -А я пишаюся тим, що зробив.
- Я засуджую Еліка Лемасніеля... - Пишаюся тим, що зробив.
-До довічного ув'язнення... - І не відступлюся.
...в кам'яннй фундамент під цим замком.
Ви всі жалюгідна подоба чесного правосуддя!
Повстаньте стражі суду і доправте засудженого у тюрму.
Ти більше ніколи не побачиш денного світла.
Колдере, мене ви схопили, але всіх...
Що це?
- Ей, приятелю! - Що ви робите?
Здрастуйте, отець.
Ти все ще з нами, старий друже.
- Він живий? -Ледве.
- Він під закляттям. - Під яким?
Мускамалі.
Рій зла. Чумна муха. Магія тринадцятого століття.
- Вони з дерева самої Королеви, вірно? - Саме так.
- Чому його не вбили? - Хотіли допитати.
Коли чумна муха заривається в тебе, вона позбавляє волі.
Все, що вбивці вимагали, він розповів.
Ось закляття.
-Але що вони хотіли знати? - Ї що тепер? -Спочатку це закляття треба зняти.
А для цього треба вбити відьму, яка наслала його.
Ми її вже шукаємо.
Але у Долана два дні максимум.
Тримайся, мій друже, заради мене.
Смерть. Це послання від Долана. Не від вбивці.
Згадай свою смерть.
Не дуже зрозуміло.
Єдиний спосіб згадати смерть - магія.
Привіт.
А ось і ваші напої.
- У вас все в порядку? -Так, все чудово.
Добре проводите час, джентльмени?
- Вип'єш зі мною ковточок? - О, ні. Сьогодні я не шукаю кохання.
- Щось бажаєте? -Так, повторіть. - Чудово.
О, Мірандо, ти теж боїшся?
Кажуть, заздалегідь нічого не відчуєш.
Стоїть собі такий спокійний. І раптом - хрясь!
Відірвав тобі голову і кинув її у мішок.
Та годі, цією страшилкою няньки лякають неслухняних діток.
Хлоє, тобі краще піти.
- Мірандо. - Все. - Мірандо!
Ми дотримуємося правил.
У нашому клубі немає людей.
- Чудове місце. -Дякую.
Скільки ви берете?
Дивлячись що ви купуєте.
Спогади.
П'ятсот доларів.
Гаразд.
Я щойно сказала п'ятсот,
але взагалі-то я мала на увазі п'ять тисяч.
- Просто трохи помилялась. -Так. Я хотіла сказати п'ять тисяч.
Продано.
П'ятдесят тисяч.
Може, почнемо?
Ні, знаєте, ні. Я вже передумала.
Пробачте.
Зілля страху.
Тут є щось, чого ви дуже боїтеся.
Виступати на публіці.
- Знаєте, чого боюся я? - Розкажіть.
Нічого. Ї це так нудно.
Послухайте, я же знаю, що у вас є правила.
Я також знаю, що нічого не порушувала.
Тож, якщо не збираєтеся діставати пістолет,
то забирайтеся.
А ви праві. В мене є правила.
Але все ж я не піду.
А навіщо вам зілля спогадів?
Полюєте на відьму?
Допомагаю старому другу.
Тільки попереджаю відразу.
Якщо пам'ять пошкодиться - ви точно постраждаєте.
А це означає, що якщо ви помрете там, то помрете і тут.
Я не можу померти.
Я повинна заявити про відмову від відповідальності.
Ну що, почнемо?
Скажи ''мисливець на відьом''.
Мисливець.
Будь розумничкою.
Сюди! За мною! Я щось знайшов.
Отець Долане...
Дивіться.
Згадай свою смерть.
Що я маю побачити?
Колдере! Колдере!
Колдере, прокидайся.
Радий бачити тебе, мисливець на відьом.
Одного разу мене вирвали зі спогадів.
Мої думки ще дуже довго були у хаосі.
Знаєш, людям не варто порпатися у минулому.
А про деякі речі краще забути.
Ти закляв мого друга.
Цей старий. Він протримався на п'ять хвилин довше ніж інші.
Для бійки, в якій ти не можеш постраждати, хоробрість не потрібна.
Твій розум вразливий, на відміну від тіла.
Давай домовимося, Колдере. Більше ніякого зілля.
Дихай. Дихай.
Минуло вже вісімсот років. Твій час закінчується.
Твоя смерть чекає на тебе, мисливцю.
А ти і правда божевільне чудовисько.
Прокляття! Цей бар - все що в мене було.
Колдере, врятуй мене!
Хлоє! Хлоє, хапай мою руку!
Я тебе бачу.
Протримайся ще трохи.
Я обіцяю тобі, я знайду того, хто це зробив і зніму закляття.
Колдере, йдіть сюди.
Я отримав доступ до бази даних ФБР.
- Стоп, повернися назад. - Назад.
Ні, не він.
Стоп. Це він.
Він дуже не хоче, щоб я згадав свою смерть.
Уроджений Балтазар Кетола.
Взяв собі ім'я Беліал. З Фінляндії.
Це його шукав Елік Лемасніель.
Який закляв Долана?
Кожне покоління отримує шанс зруйнувати цей світ.
Але більшість з нас не такі як він.
Ми такі самі як ви.
Ви нагадуєте нас. Але ви інші.
У вас магія в крові.
Магія,яка може творити зло.
- Нам тоді завадили в твоєму барі. - О, так.
- Спробуємо знову. - Це ж був мій бар.
Все, чим я дорожила в цьому житті, згоріло вщент.
Але я не звинувачую тебе, повір.
Навіть не сподівайся. Я це переживу.
Просто висказала зауваження.
Це зауваження про те, як ти зруйнував все моє життя.
- Я йду. - Слухай.
Мені це теж не дуже подобається.
Але якщо допоможеш, я обіцяю, що тебе не чіпатимуть.
Для нового зілля знадобиться сноуденський нечуй вітер.
У Міранди, моєї подруги, в неї заховано трохи.
- Я напишу їй. -Дякую.
На його куртці були часточки могильного пилу.
Могильного пилу?
Вивчи моїх і подивимось, куди нас це приведе.
Звісно.
Це Міранда.
Вона жінка-кішка.
Ей, привіт. Ні, я ще жива.
Коли вона підійде, краще не роби різких рухів. Гаразд?
Не дивися в очі. І не говори.
- Ух ти! - Пробач.
Так. Це тут.
Ще навіть паростків немає.
Що, обговорюєш в інтернеті мисливців на відьом?
Кровожерливий і безсмертний фашист.
Ось що відьми думають про мене.
Ти сам подумай, що люди взагалі знають про нас?
Вони думають, що у нас зелена шкіра.
Що ми ходимо у гострих капелюхах і проклинаємо.
І що спалювали нас на багатті в Салемі.
Салем - це помилка. Ті жінки були невинні.
А якби вони і насправді були відьмами?
Тоді їх можна спалювати?
Я часто думала, а якби мене визнали винною?
Всім плювати.
Але не мені.
Нечуйвітра немає. Він зник. Хтось забрав його. Я не розумію.
Колдере.
Що? Що?
Мірандо! Мірандо!
Ти запізнилася, відьмо. Вона помирала так страшно.
Кричала. Сама. Так само помреш і ти.
Ти покараєш того, хто це зробив?
Так, я дістану Беліала.
Добре.
Не знаю,де ще добути те, що нам потрібно.
Є одна місцинка.
Але це така відьма, що їй навіть самі відьми не довіряють.
Мені дуже шкода.
- Колдере. - Соню.
Донік така зайнята. Здивована, що вона погодилася прийняти тебе.
Гадаю, в неї не було вибору.
Пане Колдере, я рада вас бачити.
Прошу, сідайте.
Твоя подружка вдяглася в секонд-хенді.
Яка подружка?
Скажи мені, а чому така терміновість?
Розкажи, що ти маєш згадати.
Загубив ключі від машини.
- Зрозуміло. - Скільки я винен?
Та нічого. Просто випий зі мною і ми квити.
Ти знаєш, навіщо я тут.
Ну, багато хто з нас вдає з себе когось іншого.
Але ти, ти вічний, Колдере.
На твоїх очах творилася історія.
Ти застав часи Наполеона, Сталіна, Гітлера.
Не варто віддаватися ностальгії.
Зараз теж багато зла.
Вони мало відрізняються від тебе.
Використовували владу, щоб змінити світ.
Але не можливо змінити долю.
Колдере, з цією рослиною щось не те.
- Елізабет? - Колдере!
Кодере! Колдере!!! Пустіть! Ні!
Насолоджуйся своїм раєм.
Це ж небезпечно!
Дивись, тато! Дивись!
Ми з пташкою на зиму летимо на південь.
Колдере, прошу, послухай мене.
Ти у пастці. Терміново прокинься!
У цих спогадах ти не знайдеш відповіді.
Поспіши, Колдере, звідси важко вибратися.
Колдере. Колдере! Ти маєш прокинутися.
Це не реальність.
Колдере, ти знаходишся у пастці.
Колдере.
Колдере, якщо ти не знайдеш в собі сили прокинутися негайно,
то ми обоє помремо.
Прокинься!
Хлоє!
Все навколо нереально.
Колдере, прокинься!
Підженіть машину і киньте його у багажник.
Ми увійдемо в історію, як ті, що перемогли останнього мислився на відьом.
Забирайтеся.
Могильний пил.
Той самий, який був на куртці Беліала.
- Навіщо вона потрібна Беліалу? - Кому?
Долан звелів згадати мою смерть.
Що саме він оберігав від мене?
Стоп. Прошу.
Беліал нічого мені не сказав. Повір.
Я допомогла дістати цей пил. Ну, і зовсім трішки залишила для себе.
Його в нього і так багато.
Благаю тебе.
Дякую за напої.
Цим ти зрадила таких як ти відьом.
Знаєш, чим мені подобаються секонд-хенди?
Там майже все старе.
Стерво.
Тепер ти знаєш.
Ти та, що входить у сни.
Всім відомо, що подібне вміння - темний дар.
Повір. Все своє життя я намагалася обійтися без нього.
Ти знала, що розкрию твій секрет.
Але не відступила.
Ти витягла мене з пастки.
Це був дуже сміливий вчинок.
Ходімо, покажу дещо. Ходімо.
До побачення, Максе.
Ти ганьбиш велику відьомську расу.
В мене не було вибору!
Колдер погрожував знищити мене голими руками!
У нас є плани на тебе, зраднику.
Він би вбив мене! Ви маєте зрозуміти.
- Беліале! - Насолоджуйся тінями.
Все це тисячолітня історія відьом. Твоя історія.
- Це ти. -Так.
А очі дуже схожі.
Це ті, що входять у сни.
Кровожерливі слуги Королеви відьом.
Вони проникали у твій мозок і вивідували дорогоцінні спогади.
А потім перетворювали їх на страшні жахи.
Даєш уроки історії чи просто намагаєшся налякати мене?
Справа в тому, що в них є одна особливість.
Їм не потрібно зілля спогадів. Вони самі зілля.
Глибоко в пам'яті знаходиться те, що мій старий друг Долан радив згадати.
Тільки ти можеш допомогти мені.
Виключено.
Хлоє.
Ні, я не можу.
Знаєш, в мене є молодший брат.
В дитинстві він завжди намагався розізлити мене.
Доводив до сказу.
Одного разу він дуже далеко зайшов.
І я якось проникла в розум брата та пошкодила його.
Я не хотіла, але спричинила сильний біль.
І тоді я втекла.
Скажи, як їх звали. Твою дружину і доньку.
Хелена.
Елізабет.
Занадто довго я не вимовляв їхні імена.
Навіть якщо я захочу тобі допомогти, я не знаю з чого почати.
Думай про слово, яке асоціюється зі мною.
Все що завгодно.
Все інше просто викинь з голови.
Зосередься тільки на слові.
Зрозуміло.
Якщо скажеш його, я теж зосереджуся.
Інколи це допомагає.
Що за слово?
Сам.
Візьми мою руку.
Сюди. За мною.
Отець Долан, дивіться.
О, господи! Колдер.
Що це?
Долане, ступайте обережно.
Він вбив її.
Прийшов кінець Королеві.
- В ім'я отця. - Він одержимий. - Стійте!
Колдер живий. Наш жах закінчився дивом.
Її серце.
Знищивши його, вб'ємо і її.
Зроби це, брате Долане.
Тримай його за руку.
Колдере!
Знищ її, Долане.
Ні.
- Воно повинно згоріти у вогні. - Вбийте її.
Це ж серце Королеви.
Ви зберегли її серце.
- Воно досі б'ється. - Все скінчено.
Королева відьом мертва.
Вони зрадили тебе вже тоді.
Ось чому вони мучили твого друга.
Він знав, де знаходить серце.
Вони хочуть відродити Королеву.
Вісімсот років ми чекали на її повернення.
Це велика честь для тебе, зраднику.
Ти будеш принесений у жертву заради нашої справи.
Колдере, я знаю, звідки у Беліала пил.
На його вантажівці було встановлено навігатор...
Ти брехав мені. Її серце живе.
Згадай свою смерть.
Це не те, що ви думаєте.
Ти знав, що це означає, але ти промовчав.
Я не хотів, щоб на мене поклали відповідальність
за розпад ордену ''Хреста і Сокири''
Вони відроджують Королеву.
Ти й гадки не маєш, що накоїв.
Я прнсягнувся зберегти все в таємниці.
Ця брехня віддаляла Апокаліпсис сотні років, Колдере.
Ми боялися, якщо серце знищити, ти втратиш безсмертя і помреш.
Не тобі було це вирішувати.
Старий думав так само.
Перед самою смертю він хотів знищити її серце.
Заради тебе.
Щоб звільнити.
Поки ще в ордена залишилася його зброя.
-Ти послужиш Королеві. - Благаю!
Подобається це тобі чи ні.
Йди в мою квартиру. Там безпечно.
Але домовленість була завжди триматися разом.
Я піду сам. Якщо мене зрадив орден, як можна довіряти тобі?
Але ти ж не такий.
Помиляєшся.
Простроми її залізом і обпали її святим вогнем.
Принеси їй нескінченну смерть.
Я сумував за тобою, Колдере.
Вн цього не розуміли.
І вже ніколи не зрозумієте.
Я милосердний до вас.
Я міг знищити вас всіх до одного.
Я все прорахував.
Часу було багато.
А ти дуже змінився. Такий впевнений.
Дарма ви дали мені безсмертя.
Колдере, я прийшла тобі допомогти.
Хлоє, я наказав тобі не...
Це безсмертя ніколи не було твоїм.
Воно тільки моє.
Ти тільки зберігав його для мене.
До цієї хвилини.
Королева відродилася.
Ви, люди, завжди відчували страх,
ховалися у печерах, збивалися навколо багаття.
Служи мені!
О, ні!
Привіт, друже. Я боявся, що запізнився.
Сподіваюся, я не виглядаю так жахливо, як ти.
Ну-мо. Ось так.
Я вбив того, хто наслав на тебе закляття.
На, випий це.
Дякую.
Королева відьом повернулося.
Я думав, що безсмертя це те, чи вона покарала мене.
Але вона використала мене, щоб повернути його собі.
Боюся, що і я несу за це частину відповідальності.
Досить самонадіяно було вважати,
що ворог ніколи не дізнається про нашу таємницю.
Я бачив, що на нас очікує.
Смерть.
Королева відьом знову накличе чорну смерть.
Хіба ковени відьом не були повністю знищені?
Ми припинили знищувати відьом.
Ми їх ув'язнюємо.
Ми схопили наймогутніших з них і зібрали всіх в одному місці.
У в'язниці для відьом.
Тепер вони чекають. Чекають на звільнення.
Чекають, щоб помститися нам.
Але ми створили ідеальний орден.
І тепер я взявся за стару справу.
Ти переміг її одного разу, і зможеш перемогти знову.
Колдере, треба поспішати.
Ти маєш битися.
Колдере.
Я не давав йому імені.
Але мої вороги називають його ''Хексенбей''.
Відьомський кат.
Я піду з тобою.
За нашою домовленістю я маю тебе оберігати.
Ні, за домовленістю я завжди тобі допомагаю, а ти мене оберігаєш.
Зрозумій, тепер мене можуть вбити. Подумай про це.
Знаєш, мені все одно. Відьма теж може полювати на відьом.
Хлоє.
Колдере.
- Що це? - Вона вирощує дерево смерті.
Коли воно заквітне, з нього вилетять мускамалі - чумні мухи.
В нас мало часу.
Тримайся поруч.
Колдере, де ж ув'язнені?
Господи.
Тут дуже багато відьом.
Королева використовує їх, щоб ростити дерево.
- Як? - Спів.
Поодинці це закляття дуже складне.
Але Королева поєднала їхню свідомість в один ланцюг.
І як їх зупинити?
Треба знайти слабку ланку.
-Дозвольте мені. - Стій.
- Ми повинні знищити не його тіло... -А його свідомість.
Якщо він помре уві сні, то чуму буде зупинено.
Іншого способу просто немає.
Сподіваюся побачити вас всіх знову.
Будеш битися з нею сам? Вірно?
Час скінчити це.
Ей. Будь обережною там.
Що, хвилюєшся за мене?
Ну, я якось до тебе звик.
- Удачі тобі. -Тобі теж.
Страж.
І він не зупиниться, доки в'язень знову не опиниться у камері.
Він йде за Еліком.
Якщо Хлої буде щось загрожувати, відразу її розбуди.
Обіцяй мені, що забереш її звідси якнайдалі.
Обіцяю.
Спів припинився.
Вона це зробила.
Та дівчина показує тобі минуле.
Тільки я можу показати майбутнє.
Ти програєш, і людство буде знищено.
Ми повернули собі цей світ.
Ще ні.
Ти відчуваєш? Тепер ти смертний.
Твоє життя згасає.
Колдере.
Ти вдерся у наш світ.
Тато!
Я бачила це у твоїх очах. Ти прагнеш смерті.
Безсмертя - чудова річ.
Я можу вбити тебе двічі.
- Стій! - Колдере!
- Хлоє.- Пробач. - Відпусти мою Королеву.
Відьми, від яких ти врятував мене в дитинстві, не були вбивцями.
Вони мої батьки.
Нажаль, я не володію даром магії.
- Відьмак. -Так.
- Ні! - Назад.
Залиш його. Не смій.
Та що входить у сни.
Тільки подивіться. От же ж підступне стерво.
Ти повстав проти тих, кого повинен був захищати.
Так, моя Королево. Допоможи мені знайти призначення.
Наділи мене даром магії.
Глину не можна перетворити на золото.
Без допомоги магії ти просто людина.
Тату.
Коханий.
Ти повинен отямитися.
Врятуй їх.
Йди, коханий. Борися.
Ти чіпляєшся за своє нікчемне життя.
Але заради чого, Колдере?
Усі близькі люди зрадили тебе.
Ну, а ті, кого ти взявся захищати, не знають про тебе нічого.
Я смертельний вогонь.
Спробуй зробити це своїм айпадом.
Колдере! Колдере!!
Колдере!
Доки серце Королев б'ється, вона продовжує жити.
Ні, ти не можеш. Ти помреш.
Я готовий це прийняти, Хлоє.
Ні, ні, Колдере. Має бути інший спосіб.
Послухай мене.
У свідомості Еліка в тому світі тіней я побачила речі набагато страшніші.
У жахливій пітьмі вони чекають.
На що вони чекають?
Не забирай надію.
Ти досі нам потрібен.
Ти мені потрібен.
Святий орден мене зрадив.
-Я нікому не довіряю. -Ти можеш довіряти мені.
Я йшов по цьому шляху вісімсот років.
- Полював завжди... - Сам.
Тепер не будеш.
До того ж, ти винен мені п'ятдесят тисяч доларів.
П'ять тисяч.
Спробуємо домовитися?
Орден ''Хреста і Сокири'' стурбований тим,
що вони більше не володіють серцем Королеви.
Я більше не служу ордену.
Я сам собі господар.
Що ж,давно вже пора.
Знаєш, я раніше думав, що світ завжди йде по колу.
Все завжди повторюється і все передбачуване.
А тепер?
Я не знаю, що буде далі.
Знаєш, як ми, смертні, це називаємо?
Життям.
Ось що.
Ти мені потрібен як раніше.
Тоді я до твоїх послуг.
Ходімо. Ми не стаємо молодше.
Ну що, готовий до нових битв?
Я за кермом.
Гаразд.