Tidligere i programmet...
Fem lag har hatt sine restauranter.
Fijianerne Arrnott og Fuzz var det siste laget til å imponere.
-Stygt, kanskje, men nydelig -En skikkelig godbit.
-Dere får en åtter for hovedretten. -Dere er reddet.
Kate og Mary leder fortsatt...
Vi klamrer oss fast med neglene.
...men nå er fokuset på Steven og Frena på sisteplass.
-Retten var kjedelig. -Ikke noe for meg.
De er desperate etter å unngå eliminering.
Det har ikke vært gøy.
Folk sier det er nydelig, men Steven og Frena liker det ikke.
Noe foregår.
I dag skal vi til Margaret River og vår siste restaurant.
Skål.
Det blir enten Steven og Frena-
-eller Ashley og Matt som forlater konkurransen.
Ingen gir seg uten kamp.
-Den har ingen smak. -Desserten liknet på karnevalmat.
-Hva gjør jeg? -Bare ta en beslutning.
Alt topper seg ved bordet.
Det er frekt å lage grimaser. Jeg snakker om deg.
Jeg orker ikke dette. Jeg var så sint.
Hvem blir eliminert når støvet har lagt seg?
Og går glipp av prisen på 100 000 dollar?
Bare Matt og Ashley kan gjøre det verre enn oss.
Jeg friker ut.
Vi er i Vest-Australias vakre Margaret River-region-
-for denne rundens siste restaurant.
Ekteparet Ashley og Matt gjør familien klar for dagen.
Er dere klare for skolen? Er dere påkledd?
Ja!
-Ristet brød eller korn? -Brød.
Hva tenker du om dagens restaurant?
Jeg er ganske nervøs, men jeg og pappa vil klare oss.
Hva om Nigella og Manu gir dere null poeng?
Vi starter dagen veldig tidlig og gjør guttene klare for skolen.
Dere må ta skolebussen. Jeg rekker ikke å kjøre dere.
Konkurransen er viktig for oss, for vi vil gjøre barna stolte.
Vi vil lære dem at man må satse om det er noe man vil oppnå.
De er i en alder da er det viktig å lære dette.
-Ha det, gutter. -Ha det. Glad i dere.
Vi har vært sammen i 18 år.
-Er det så lenge? -Ja. Gråter du?
-Nei, jeg kom fra gjessene. -"Herregud. Jeg har mistet 18 år."
Jeg heter Ashley. Vi er et ektepar fra Margaret River.
Fint. Bra sentret.
Hun er en veldig god mor. Hun tar seg av alle oss barna.
Ikke kna deigen for mye. Bare få den sammen.
Ja, Ashley.
Hvis Ashley ber meg gjøre noe, skal det gjøres snarest.
-Nå! Ikke vent. -I går.
-Kyllingen er i pannen. -Bra gjort.
Vær så god.
Det er ikke "er kona glad, blir livet bra", men det er...
-Vi bare...balanser hverandre. -Ser du? Vi sa det samme.
Skål.
De har fem timer før gjestene kommer til å handle,-
-gjøre klar restauranten og forberede rettene.
Tror du at folk kommer til å forvente mye av oss i kveld?
Jeg tror generelt at de vil forvente mer.
Jeg føler en god del press.
Det er press ved å være sist, for det kan gå én av to veier.
Vi går enten videre eller ryker ut.
Vi bor i en region kjent for mat og vin.
Ja, så vi må yte den rettferdighet.
De vil nok ha en interessant og lokal meny.
-Skal vi fange kreps? -Ja, gjerne.
Vi tenkte det var en god idé å skaffe veldig fersk marron-kreps.
Dere kan dette. Dere er jo fra Vest-Australia.
-Marron fins bare i Vest-Australia. -Så vi må gjøre det rett.
-Den er flott. -Pass på. Den river av deg fingeren.
Har du funnet noe, Matt?
-Du har den. -Se på den.
Se på dem!
Forretten blir marron-bisque med aspargesskiver.
Bra størrelse.
En bisque er en skalldyrsuppe.
Det er en ferskvannskreps, så den trenger mye salt.
Og suppen må ha mye smak og være kraftig og full av smak.
Tusen takk. Flotte greier.
Jeg elsker bisque. Det er fransk, så jeg har store forventinger.
Kan vi slå Steven og Frena for å bli i konkurransen?
Jeg håper at vi kan slå dem.
Vi ligger på sisteplass. Det er ikke en god følelse.
Vi har fortsatt en sjanse. Matt og Ashley er siste par ut.
Det står mellom oss og dem.
Jeg vil ikke låte for ovenpå, men la oss se om de presterer.
Vi har en fordel. Vi har laget mat sammen i 18 år.
Vi tar fem sånne. Og vi gjør bare...sånn.
-50 tomater? Er det nødvendig? -Jeg vet ikke om det blir nok.
-Inn og rundt. -Hva er det der?
Vi går rundt hverandre uten å være i veien.
Jeg vil ikke gjenta meg, men man må være forberedt.
-Matt er så irriterende. -Kjære...
Til hovedretten serverer vi viltkjøtt med en fyldig romesco-saus.
Hele suppen er tomatbasert, og vi trenger tomat til romescoen.
Romesco-saus er lagd av tomater, paprika og brød.
Vi trenger et tungt brød for å gjøre sausen tykk.
Jeg ville har brukt et kraftig brød til romesco-sausen.
For brødet skal gjøre sausen tykk, men ikke gjøre den grøtaktig.
Jeg anbefaler et fint surgdeigsbrød. Det går best til det du skal lage.
Takk. Kom igjen.
Vi må ta ut varene.
Forberedelsestiden deres på tre timer har begynt.
Vi har dem i fryseren, for da "sovner" de.
Jo snarere krepsen går fra dammen til kjelen, desto bedre.
-Ti minutter har gått. -Tiden går.
Men før de begynner matlagingen, må de ordne restauranten sin.
Legg den sånn cirka på midten. Mer til din side. Spisebrikker.
Restauranten vår heter Kjøkkenbenken.
Folk kommer dit, og vi prater, drikker og lager mat.
Der har vi det. Kjøkkenbenken.
Vi vil at stilen vår skal være rustikk.
Nei, de skal ikke være der. Blå for havet. Trevirke for...
Jeg er ganske direkte.
-Følger du med på noe? -Det er mye å huske.
Frustrasjonen går ut over deg.
-Mye å huske. -Det er det ikke, men greit.
Kan du hente bestikk?
Det blir synd på Matt.
-Og jeg er ei hurpe. -Det er du ikke.
-Det ser veldig bra ut. -Det ser ut som Margaret River.
-Vi må gå på kjøkkenet. -Ja, vi må skynde oss.
Det har gått 40 minutter, så vi må få opp farten.
-Vi har forklær. Kule. -Vi må ta igjen tid.
-Vi har tatt av forberedelsestiden. -Det er mye å gjøre før de kommer.
Kjøttet ser bra ut.
Du syns nok at kjøttet er viktigst, men det er hundre ting å tilberede.
Kjøttet er det viktigste i retten, og det er mitt ansvar.
Jeg syns ikke nødvendigvis at viltkjøttet er midtpunktet.
-Jo, det er det. -Fordi du tilbereder det.
Så da blir du midtpunktet.
Ikke alle er enige om hvordan viltkjøtt skal stekes.
Men jeg syns ikke at det bør stekes mer enn middels rå.
Kjøttet er veldig magert,-
-og magert kjøtt blir uspiselig om det er stekt for mye.
Du skal mose hvitløken. Jeg kan være skarp på kjøkkenet.
-Nei, jeg sa det. Det er effektivt. -Det får ting gjort.
Kan du kutte grønnsakene til suppen?
-Ja, skal de... -Det blir mye kutting.
Bisque er en fransk suppe oftest lagd av sjømat.
Vi har 1 time og 5 minutter til alle kommer.
Vi må få i gang noen gode lukter til de kommer.
Vi forbereder krepsen ved å forvelle den i tre minutter.
Da kan man lett fjerne hode og hale i én del.
Det stopper kokeprosessen.
Halen er ikke gjennomkokt da.
Så steker vi den ferdig i smøret nærmere serveringstiden.
Vi skal bruke kraften fra hodet og skallet i suppen.
Halene ser bra ut. Kjøttet løsner lett.
Jeg har tomatpuré med chili, men den er ikke så sterk.
Den er veldig god, så jeg skal ha i...
-Jeg bør måle det. -Du har en tendens til å gjette.
Og da blir det som regel et "oi da". Har vi råd til et "oi da"?
Jeg tror jeg har hatt i... seks eller sju.
Jeg ble distrahert da du snakket til meg.
Mye kan gå galt med denne retten. En bisque trenger oppmerksomhet.
Og man må smake på til man blir fornøyd.
Vi kler oss om og smaker etterpå.
Vi har lite tid igjen. Gjestene kommer snart.
-Vi gjør oss klare. -Jeg skrur ned.
-Nei! -Rører den ikke.
Jøss. Vi er i Vest-Australia. Se så vakkert det er.
-Jeg gleder meg til dette. -Jeg også, for jeg elsker dem.
Jeg vet at maten blir flott.
Vi vil vekk fra bunnen. Det er ikke gøy her nede.
Er det noen som gjør det verre, så er det Matt og Ashley.
Akkurat som hjemme.
Det er den siste kvelden med våre nye venner.
Det blir spennende.
Vi føler at Ashley og Matt er en trussel.
De liker nok lokale varer og en enkel meny.
De er nok vår største utfordrer.
Vi må sette på melken. Det er mye å gjøre. Herregud.
Jeg føler presset, for dette er stort.
Jeg er glad og spent, men også overveldet.
Det er den siste kvelden. Det er nok derfor jeg gråter.
Jeg elsker å lage mat til familien. Nå er det for venner, og det er mye.
-Ålreit. -Går det bra?
-Vil du ha en neve? -Nei. Takk. Vent litt.
-Er dere klare? -Ja!
Presset med å lage mat til dommerne er fullstendig overveldende.
Bonjour.
-Straks... -Har dere fløte i suppen?
Ashley og Matt serverer fransk suppe til en fransk kokk.
-Det er noe jeg elsker å lage. -Hvorfor valgte vi bisque?
Og spenningen ved bordet...
-Hvem mener du? -Deg.
-...når bristepunktet. -Jeg er sjokkert.
-Kom nå. -Jeg vil ikke være her lenger.
Kveldens gjester har reist vestover-
-til Ashley og Matts hjem i Margaret River.
Hei!
Det er rundens siste restaurant.
Ved slutten av kvelden blir laget med færrest poeng eliminert.
-Vertinnen Ashley føler presset. -Går det bra?
Hvor er de?
-Velkommen til Margaret River. -Takk.
Jeg tror at Ash har grått.
-Så gøy å se dere. -Kom inn.
Man så at Ashley hadde grått. Ansiktet hennes var hovent.
Jeg tror noe uheldig har skjedd på kjøkkenet.
-Vi går litt... -...utenom veien.
Jøss, dere. Det er så vakkert.
Det var som å gå til en vingård.
Det var som et postkort. Det var natur.
Vakkert! Dette er fantastisk. Tenk at det er første gang vi er her.
-Så bra. -Da spiser vi.
-Takk for putene. -Det var akkurat det jeg trengte.
Jeg er litt overveldet, så jeg lar Matt overta.
-For en gangs skyld får du snakke. -Får jeg gjøre det nå?
Det var da det gikk opp for meg.
Alle kom, og jeg var så glad for å ha dem rundt kjøkkenbenken.
Ja, det var stort.
Jeg vil ønske alle velkommen til Kjøkkenbenken.
For oss handler det om å samle familie og venner-
-og ha det gøy bokstavelig talt ved kjøkkenbenken vår.
Jeg håper dere får en flott kveld.
Jeg også, selv om det ikke ser sånn ut.
-Jeg er så overveldet. -Vi er begge glade for å ha dere her.
-Takk for invitasjonen. -Før du går, kjære...
-Så snilt. -Gi meg en klem.
-Takk. -Går det bra?
Takk. Jeg skal ta meg sammen.
-Så kommer vi tilbake. -Elsker deg.
Vi ses. Vi kommer snart.
Man kan bare anta at presset ble for mye.
Er hun også opprørt fordi hun vil bli værende i konkurransen?
Kanskje noe har gått galt.
Det er nok ikke konkurransen. For henne tror jeg det handler om...
-Maten, folket og å vise hvem du er. -De vil lykkes i dag.
-Går det bra? -Ja. Kom igjen.
Til dessert serverer vi oliebollen, en slags nederlandsk smultring.
Oliebollen lages av gjærdeig og har korinter, rosiner og epler.
Hent to grønne epler og kutt dem i små biter.
Jeg vil lage bolledeigen ganske tidlig.
Blir ikke deigen klar i tide, får den ikke nok tid til å heve.
Den er ganske spesiell. Fars mor, min oma, laget den da han var liten.
Og vi lager den til våre barn, så den må bli bra.
Den første deigen er klar. Nå lar vi den heve seg.
Så starter jeg med den andre. Her har vi epler og korinter.
Vi har korinter som knaser litt,-
-og vi har rosiner som er mykere og søtere.
-Sammen blir det... -...veldig godt.
Oliebollen er nederlandske smultringer.
Det er en mindre elegant dessert enn jeg forventet.
Det er greit om den blir bra, men det kan bli vanskelig.
Desserten bringer den stilige maten ned på jorda igjen.
-Det er greit. -Vi bruker et stilig fat.
Den er oss. Den er deilig.
Jeg lager retten så tradisjonell som mulig.
Jeg har lært den av oma og lager den slik hun lager den.
Det føles spesielt at oma har lært meg oppskriften.
Jeg er heldig som kan den nå.
Jeg er spesielt nervøs fordi jeg har sett på Nigella i lang tid.
Jeg er nervøs, men spent over at hun er her.
Jeg håper hun liker den.
Ha det gøy med den.
Jeg gjør klart smøret og tar litt hvitløk.
-Pokker... -Hallo!
Nigella var vakker som alltid.
-Alltid like vakker. -Nigella perfekt, Manu stilig.
Hei. Hvordan har dere det?
Vi er litt stresset og litt spente.
Er det ikke vakkert her?
Velkommen, alle sammen. Takk, Manu og Nigella,-
-for at dere kom til restauranten vår, Kjøkkenbenken.
Det er fint å være i Margaret River, en vakker del av Australia.
Dere må levere i kveld, for mye står på spill.
Det står mye på spill.
Det blir Steven og Frena eller dere som ryker ut.
Men dere bør ikke se det sånn, selv om jeg nettopp nevnte det.
Men jeg er sulten. Hva står på menyen?
Vil dere åpne den og ta en titt.
Til forrett serverer vi kreps-bisque med aspargesskiver.
Vi ville at dere skulle smake kreps fra Vest-Australia.
Slik kreps får vi ikke i Queensland. Det gir dem en fordel.
Hovedretten er viltkjøtt med romesco.
Til dessert har vi oliebollen.
Det er en nederlandsk dessert som spises på nyttårsaften.
Men vi spiser den når vi vil.
Jeg ser på menyen og tenker:
"Nå kan vi si takk og farvel til Frena og Steven."
Den er ikke spennende.
-Utmerket. Jeg gleder meg. -Vi må tilbake på kjøkkenet.
Jeg gleder meg til å smake. Lykke til.
Dette er den siste restauranten i først runde.
-Hva syns dere om menyen? -Den er veldig spennende.
De vet mye om mat, så de er definitivt utfordrere.
Det kan være en vinnermeny. Gjør de det bra, får vi trøbbel.
Steven og Frena, hvordan har dere det i kveld?
De suger å ligge sist, men hva kan man gjøre?
Det er en sterk meny, ikke for komplisert.
-Fordi du er her? -Er den ikke for komplisert?
-Alt er komplisert. -Jeg ser den og tenker:
-"Det er mye som kan gå galt." -Derfor er den komplisert.
Du aner ikke hvor komplisert den er, så bare vent og se.
-Trenger du hjelp? -Ja.
-Jeg ødelegger kjolen min. -Det er mulig.
Vi har sultne gjester som venter på forretten.
Gjør det. Jeg håper bare vi har nok.
Nå må vi bare sile suppen.
-Den er nydelig. -Går det bra?
Jeg frykter at det ikke er nok kraft når vi siler den.
Det er vanskelig å se hvor mye du har med grønnsakene og krepsen i den.
Jeg tvinner musselinet for å få ut mest mulig kraft.
-Hvordan går det? -Det blir bra.
Har vi ikke nok kraft, blir det ikke nok suppe til alle.
Skal jeg ta notater?
Forretten er kreps-bisque med skivet asparges.
Det er en av rettene jeg liker å lage mest.
Man må koke den lenge nok, og når man smaker den...
Det smaker så godt.
Jeg håper den har mye smak, og at krepsen er perfekt tilberedt.
Jeg gleder meg til den.
Lager de ikke denne retten bra, mister de poeng.
Manu vil ha høye forventninger til denne retten.
Jeg har aldri spist det før, så det blir gøy å prøve noe nytt.
Å lage bisque på kort tid er vrient. Klarer de det, blir det bra.
-Den frister meg ikke. -Nei.
-Den låter kjedelig. -Men lykke til.
-Jeg vil gjerne se hva de driver med. -Ikke skrem dem på kjøkkenet.
-Bonjour. -Det er bra.
Eller bør jeg si bonsoir? Vent litt. Det lukter godt.
-Gjør det det? -Jeg håper det.
Tenk at Manu, som vi har sett på TV i årevis,-
-nå er i hjemmet vårt. Jeg kan ikke tro det.
-Har dere fløte i suppen? -Vi har nettopp hatt i fløte.
Vi vil vente å se om fløten har overtatt smaken for mye.
Ok. Ålreit.
En fransk kokk bruker mye fløte i suppen.
Bisque er en mellomting mellom suppe og saus.
Franskmenn elsker fløte i maten. Det er en risiko å servere deg dette.
Håper vi lever opp til forventningene.
Pass på å ikke bomme på målet.
Se til at bisquen er utsøkt.
-Litt til, litt til... -Få den rett.
-Lykke til. -Takk, Manu.
-Hvorfor valgte vi bisque? -Manus visitt fikk meg til å undres.
Jeg frykter at vi har valgt feil.
Kanskje mer fløte. Den må bli tykkere,-
-men vi må også ha nok til alle.
Ashley og Matt tilbereder forretten som er bisque.
Men Manus visitt har gjort dem nervøse.
Har dere fløte i suppen?
De frykter at de ikke lever opp til mesterkokkens forventninger.
-Hvorfor valgte vi bisque? -Jeg frykter at det var en tabbe.
Kanskje mer fløte. Ha i mer fløte.
Jeg fulgte Manus råd om mer fløte, men ville ikke ha i for mye-
-slik at vi mistet krepssmaken.
Vi må skynde oss. Det vil ta tid å legge den opp.
Det er mye press.
-Skal jeg kutte...? -Bare ta en beslutning.
Det spiller ingen rolle om de er hele eller oppdelt.
-Kreps kan være vrient å tilberede. -Vi ville få til rett konsistens.
-Den kan fort bli for tørr. -Og gummiaktig.
Hvor mange? Jeg tror det er ti. Hvor mange haler er det?
-Kan du telle dem? -14 eller 16.
Skal jeg stå her og gjøre sånn?
Når Matt nøler om noe som har et raskt svar,-
-gjør det meg frustrert, men det går bra.
-Deler du dem? -Nei, serverer dem hele.
Manu sa den skulle være en mellomting mellom suppe og saus.
De ser ikke fine ut. Del dem.
-Forsiktig! Hva gjør du? -De falt ut.
Nei, du er ikke forsiktig.
-Matt sølte sånn da han la opp maten. -Jeg vet ikke hva det var.
Du mistet grepet.
-Fire, seks, åtte, ti, tolv. -Gi det litt...
Nei, kom igjen.
Vi må være raske for å få suppen servert til dommerne og gjestene.
-Jeg ville se til at den er perfekt. -God idé. Nå går vi.
FORRETT: KREPS-BISQUE MED ASPARGESSKIVER
Forretten er servert.
Tallerkenen gikk forbi meg. Det luktet godt.
Jøss.
Dette lukter så godt.
Tankene strømmet da de smakte på suppen.
De hadde ulike ansiktsuttrykk, og du aner ikke hva de tenker.
Takk skal dere ha.
Bon appetit.
Suppen er bare himmelsk.
Den er smakfull, den er fyldig, men lett.
Det er den beste forretten så langt. Vi fikk det beste til slutt.
-De kan gi meg den i himmelen. -Du får den iallfall ikke i helvete.
Skål.
-Krepsen er perfekt. -Min også.
Jeg aner ikke hva de andre smakte.
Den har ingen smak. Den er som tynn tomatsuppe.
-Den var kjedelig. -Vet du hva det var?
Den smakte litt sukker, fisk, vann.
Så enkel og kjedelig var den.
Den er ikke noe for meg.
-Monz? -Jeg elsket krepsen.
Jeg har ikke spist marron-kreps før. Den var myk og søt.
Den hadde mye smak av sjømat. Det var nydelig.
-De kan ta førsteplassen. -Kate og Mary må passe seg.
Krepsen var perfekt. Man kunne kjenne hvor fersk den var.
De kokte den ikke for lenge. Jeg var imponert.
Jeg frykter for plassen vår.
Det virker som de kan lage en virkelig vakker rett.
Steven og Frena, mye står på spill for dere.
Hva syns dere?
Den er...grei nok.
Jeg likte ikke selve suppen.
Det er åpenbart at alle likte forretten.
Jeg ble sjokkert da Frena sa at hun ikke liker den.
Jeg pleier å spise opp alt, men klarer ikke det nå.
Jeg hatet den ikke, men nøt den ikke.
-Hva er det du ikke liker med suppen? -Den er kjedelig.
-Kjedelig? -Den imponerer meg ikke.
Den er smakløs. Den er søt, og jeg ble lei av den.
-Hva syntes du om krepsen? -Jeg liker ikke konsistensen.
Smaken... Den var grei nok.
Du trenger ikke å lage grimaser når jeg snakker.
Alle har sin personlige mening.
Det er åpenbart at du lager grimaser. Jeg trenger ikke dette.
Jeg vil ikke være med i konkurransen omgitt av falskhet.
Jeg vil heller gå min vei og holde hodet høyt-
-og fortsatt være en hyggelig person enn å være bitter og stygg innvendig.
Dette handler ikke om... Jeg vil ikke...
La meg snakke. Jeg har stått ut med så mye.
-Snakker hun til meg? -Bare...la det være.
-Hvem snakker du til? -Deg.
Jeg har et uttrykksfullt ansikt, så...
Ikke lag grimaser når noen kommer med en mening, for det er frekt.
Ok? Kanskje alle andre har andre smaksløker.
Vi bør bare respektere det. Ok?
Jeg er litt sjokkert.
Jeg forventet ikke at Frena skulle reagere sånn.
Kanskje jeg ikke sa det på rett måte.
Det beklager jeg, men jeg syns at reaksjonen hennes var overdreven.
-Jeg har fått nok. -Det er stresset.
-Kom, kjære. -Ja vel.
-Kom nå. -Jeg er ferdig.
-Kom hit. -Jeg vil ikke være her lenger.
Kom, kjære.
Jeg vil ikke være her.
Er hun opprørt? Ikke vær det. Vent litt. Rist det av deg.
-Unnskyld. -Ikke si det. Bare rist det av deg.
-Rist det av deg. -Det går bra.
Det var ikke et angrep. Jeg ville ha mer informasjon.
La oss nyte resten av kvelden.
Unnskyld at du følte deg angrepet. Det var ikke meningen.
Unnskyld hvis jeg fikk deg til å føle det.
Det er ikke oppriktig.
Jeg er stolt etter utbruddet mitt, for endelig sto jeg på mitt.
Jeg føler presset. Krepsen er herfra.
Vi er herfra, og vi representerer Vest-Australia.
Til forrett serverte dere kreps-bisque med asparges.
Bisque er en av de første sausene jeg lærte å lage.
Og det er en saus jeg lager veldig bra.
Det er vrient å få til mye smak når man lager den av kreps.
Men dere klarte det.
Den er delikat, men full av smak.
Jeg tvilte på at dere ville lykkes, for marron er en ferskvannskreps.
Da kan den fort bli litt mudrete, men det ble den ikke.
Jeg ville ha hatt i mer fløte og kokt den litt mer,-
-for da hadde det blitt en bisque.
Nå er den mer som en fantastisk suppe.
Bisque er en spesiell rett. Slik det faktisk er,-
-og du har vært hyggelig, men nå blir du nok sint,-
-så foretrekker ikke jeg sjømat i en bisque.
Noen ganger kan fylden i en bisque-
-være for mye sammen med smaken av sjømat.
Jeg likte den som en suppe.
Smakene var elegante og rustikke på samme tid.
Jeg kunne ikke ha tilberedt krepsen bedre selv.
Smaken på krepsen kom virkelig frem.
Nydelig forrett. Takk.
Hvis resten av menyen er like god, kan dere nå toppen.
-Takk skal dere ha. -De kan slå oss med bare ett poeng.
-Er de andre rettene like gode... -...slår de oss.
Jeg har tatt ut kjøttet fra kjøleskapet,-
-så det får romtemperatur, og vi kan steke det...
-Da blir det ikke kaldt inni. -Det hjelper stekeprosessen.
Hovedretten er viltkjøtt med romesco-saus.
Viltkjøtt er magert og vanskelig å tilberede.
Dette kjøttet er så magert at det er viktig-
-at innsiden er rå eller middels rå, og det er vanskelig.
Jeg skal begynne med romesco-sausen.
Sausen har mange ingredienser.
Den har mandler, brød, grillet paprika, chili og tomat.
Den bobler fint.
-De kan synes at den er for tykk. -Ikke tradisjonell nok?
Vi kan ikke lage den annerledes, for vi er ikke spanske.
Vi er ikke romesco-proffer. Hvis noen klager på den,-
-burde vi ha kalt den paprika- og mandelsaus.
-Det er som med bisquen. -Sausen kan være stram.
-Men å koke den mildner hvitløken. -Det forandrer smaken litt.
Det er en risiko. Bra feedback har ført meg feil vei.
Det øker presset litt mer, for da må man gjøre det igjen.
-Den trenger mer salt. -Skal jeg ha i litt?
-Den trenger mye. -Fint.
Rolig.
-Den trenger mye. -Stopp.
-Du sa mye. Jeg hadde i tre klyper. -Jeg vet hvordan klypene dine er.
Nigella elsker salt, det må hun få. Hvem liker ikke det?
-Jeg skulle ha hatt en større bolle. -La dem ligge på brettet.
-De er lettere å krydre i bollen. -Gjør det på brettet.
Bollen er ikke stor nok. Ha på olje, salt og pepper.
Så blander du med fingrene. Det går bra.
-Lytter du til det jeg sier? -Hva?
Presset med restauranten er høyt. Jeg liker at det går fort.
Jeg tar ut disse, så de får lufte seg.
-Disse er kjempestore. -Vil du dele dem i to?
-Det går bra. Del dem i to. -Ja.
Så deler vi den i én, to, tre eller fire deler.
Jeg går. Dette er din jobb. Du ombestemmer deg hele tiden.
Det er ja eller nei hele tiden.
Du har ansvaret for kjøttet. Jeg tror du har mistet grepet.
Jeg ble svett der inne.
Steker jeg ikke kjøttet rett, kan vi ryke ut.
Hva gjør du? Ta en beslutning.
-Straks... -Del en.
Matt serverer viltkjøttet som et skremt rådyr.
Jeg svetter av alt presset.
Vil gjestene sette pris på Ashleys tradisjonelle familiedessert?
Den liknet på karnevalmat.
Er den nok til å la dem bli i konkurransen?
-Hva gjør jeg? -Du har mistet grepet.
Stresset syder på kjøkkenet.
Da Matt begynner å steke viltkjøttet til hovedretten,-
-er forventningene høye etter forrettens suksess.
Matt føler presset med å servere nok en perfekt tilberedt rett.
Jeg steker flere stykker samtidig-
-for å bli ferdig fortest mulig, og det er litt vanskelig.
Noen av stykkene er større enn andre.
-Tar du dem ut tidligere? -Ja, jeg holder øye med dem.
Det er vanskelig å steke viltkjøtt, enten det er til én eller til tolv.
Kjøttet er så magert at man må spise det lite stekt.
Det blir vanskelig til hele bordet.
-Hvor lang tid trenger de i ovnen? -Opptil 20 minutter.
Kjøttet skal i ovnen.
Den er varm.
La oss diskutere viltkjøtt.
Vi begynner med deg. Viltkjøtt og romesco-saus.
Romesco kan være lett, men viltkjøtt er ganske tungt.
Jeg lurer på hvordan kombinasjonen av de to blir.
-Hvordan liker du viltkjøtt stekt? -Det bør være lite stekt.
-Lite stekt. -Jeg elsker lite stekt.
-Rått og risikabelt. -Det er sånn jeg foretrekker det.
-Jeg er enig. -Hva er romesco-saus, Mary?
Det er grillet paprika. Den har brød og rødvinseddik, tror jeg.
-Og mandel. -Sherryeddik.
-Og hvitløk. -For den er spansk.
Med enkle retter kan man ikke gjemme seg.
Begge deler må være perfekt, og det er utfordringen.
Viltkjøtt, medium til lite stekt, og Romesco-saus er...
Jeg liker den litt krydret og kanskje litt skarp.
Hva håper du på, Peter?
Jeg har aldri smakt romesco, men det låter godt.
-Litt krydder hadde vært fint. -Jøye meg.
Bare skriv det ned.
Du har endret smak etter at du ble med i "MKR".
Jeg har aldri spist viltkjøtt før, men jeg har sett det på TV.
-Bambi som liten. -Hold opp. Det er slemt.
-Selvsagt måtte han si det. -Det kan være Bambis mor.
Vi skal spise Bambis mor.
Det frister ikke så mye.
-Går det bra? -Jeg føler presset.
Jeg er fornøyd med de små stykkene. Jeg steker disse i litt smør-
-og timian for å gjøre dem litt mer skinnende og spesielle.
-Da er den ferdig. -Sikker?
Jeg vil ikke ha dem i for lenge, så de blir for mye stekt.
-Presset er på deg. -Jeg får ikke snudd den.
-Det går bra. -Jeg svetter.
Presset med stekingen gjør meg virkelig stresset.
-Kan jeg ta pannene? -Det har fortsatt ti minutter igjen.
Det må hvile først.
Det er viktig å hvile kjøttet. Da slapper kjøttet av,-
-og saften går tilbake til midten, og kjøttet blir saftigere.
Det er viktig med viltkjøtt som er så magert.
Det har ikke fett som gjør det saftig.
-Hvor lenge skal de hvile? -I ti minutter til.
-Holder det ikke med fem? -Vi må la dem hvile.
Vi skal lage en million ting til.
Jeg vet at det er midtpunktet, men alt blir bra.
Du kan ikke komplisere det. Kan du ikke skjære i et?
Du har så mange stykker. Kan du ikke skjære i et?
Vakkert. Dette er greia vår.
-Du bare... -Det må bli perfekt.
Ja, men sausen min blir dårlig, og kjøttet blir flott.
Jeg satser på omtrent en centimeter.
-Matt pleide å... -De har det gøy uten oss.
-Fortell oss om klubben. -Jeg var på en klubb.
Jeg hadde på et par nye bukser.
Så jeg bestemte meg for å ikke ha synlig trusekant.
-Å ikke ha truser på? -Uansett...
Jeg var på klubben, og jeg så disse menneskene-
-som gikk ned veldig på huk, og jeg tenkte: "Jeg klarer det."
Jeg gikk ned på huk, og da jeg kom opp for å puste,-
-innså jeg at buksene hadde sprukket fra søm til søm.
Og jeg sa: "Ring etter drosje."
Det var mange lærepenger der. Én: gå med truse.
To: ikke gå ned på huk som ungdommene.
Sånn ville vi ha servert det rundt kjøkkenbenken.
De er fine og grønne. Håper de liker dem sprø.
-Skal vi heller servere tre stykker? -Nei. To ser bra ut.
Er de store nok? Den er litt liten. Ikke kjøttet, men romescoen.
-La den være som den er. -Denne?
Jeg var ikke bekymret for kjøttet, men at sausen ikke var god nok.
Vi er ikke en fin restaurant, men nøkkelen er viltkjøttet.
Vi hadde en veldig god forrett, og jeg håper hovedretten er like bra.
-Hvilken er Manus og Nigellas? -Nigella og Manu.
HOVEDRETT: VILTKJØTT MED ROMESCO-SAUS
Hovedretten er servert.
Tusen takk.
Farge og presentasjon var en fest for øynene.
Tusen takk.
Men de virker nervøse, for det er mye kjøtt å servere.
Og viltkjøtt er vanskelig.
Jeg føler presset. Viltkjøtt er ikke lett å tilberede.
Vi må få nok poeng til å havne foran Steven og Frena.
Takk.
-Hva tror du? -Vanskelig å si.
Jeg har ansvaret for kjøttet og føler presset.
Sausen og brokkolien kan bli et problem.
Man burde føle seg sikker hele tiden.
Og ikke holde det inni seg og bare...
På Ashley og Matts restaurant har dommerne smakt-
-hovedretten med viltkjøtt og romesco-saus.
-Nå skal gjestene smake retten. -Bon appetit.
Romescoen knaser litt. Er det nøtter?
Romesco-sausen er nydelig,-
-men den smaker ikke som tradisjonell romesco.
Man kan ikke spise kjøttet for seg selv.
Viltkjøttet var litt lite salt, syns jeg.
Jeg måtte tygge det mye også.
Brokkolien var for sprø. Den var...
Den var ikke kokt.
Du skal få tygge ferdig. Du hadde ikke spist vilt eller romesco før.
-Hva syntes du? -Det var rosa.
Jeg likte det likevel med sausen.
Jeg liker kjøtt godt stekt, men dette var godt.
Kjøttet jeg fikk, var litt seigt. Det var litt for mye stekt.
Men sausen var midtpunktet for meg. Den var veldig god.
Ja, jeg kunne bade i den. Det føltes som dere ventet på den.
Den var veldig god.
Arrnott har hørt vitsen så ofte at han er lei av deg.
Hver gang Fuzz snakker, gjør du sånn.
Jeg ville ikke bade i den, men ville ha mer av den.
Det er nok mer fornuftig.
Jeg liker egentlig ikke viltkjøtt.
Hovedretten vår var mye bedre enn det.
Brokkolien var veldig sprø. Det var vanskelig å kutte den.
Med tanke på forretten og hovedretten så langt,-
-føler vi at vi gjorde det bedre enn Ashley og Matt.
Desserten vil avgjøre det.
Siden det er hovedretten, kunne jeg ha tenkt meg mer kjøtt.
Jeg så på den og tenkte: "Det blir bra for figuren min."
Har Matt satt meg på slankekur?
-Føler dere dere truet? -Forretten var bedre enn hovedretten.
Den imponerte ikke like mye som forretten.
Jeg føler meg litt mer komfortabel på at vi forblir i ledelsen.
Ashley og Matt, jeg føler at dere hadde mye selvtillit-
-da det gjaldt forretten.
Og jeg føler at det var litt stress i hovedretten.
-Jeg stresset mye, for jeg... -Han mistet grepet.
Dette er en ambisiøs rett. Den låter enkel, men det er den ikke.
Den var litt tørr.
Skorpen var litt for tykk, så den ble nok stekt litt for mye.
Brokkolien er knapt kokt, så den var veldig sprø.
Den trenger olivenolje, smør, hvitløk, salt, pepper og sitronsaft.
Man må elske alle ingrediensene.
Romesco er ikke en kokkesaus. Fordi viltkjøtt egentlig er søtt,-
-trenger man ikke å legge vekt på sødmen i sausen.
Man må legge vekt på lettheten.
Dere trengte mer kontrast, mer salt,-
-et lite kick og litt styrke for å få ganen til å danse.
Det var slett ikke en fiasko, men dere gjorde ikke det beste-
-ut av muligheten ved å balansere smak og konsistens.
Takk.
-Det var litt... Ikke storartet. -Håp.
Jeg var nedslått etter hovedretten. Vi presterte litt skuffende.
Vi hadde en veldig bra forrett. Hovedretten var middelmådig.
Jeg håper desserten scorer bra. Vi trenger nok poeng.
Vi må vinne tilbake poeng vi mistet på hovedretten.
Dessert. Deigen er fin og luftig.
-Ja, den ser bra ut. -Så bra.
Den lukter godt. Den minner meg om oma.
Huset hennes luktet alltid olje. Hun må ha fritert mye.
Desserten er oliebollen, noe hele familien elsker.
Jeg skal bare teste deigen og se hvordan det går.
Oljen er ikke varm nok.
Vil dere ha oljeballer?
-Oliebollen. -Det låter moro.
Det kan det nok være.
-Jeg vet ikke hva oliebollen er. -Det låter som en cricketspiller.
Oliebollen er en slags nederlandsk smultring.
Det er mer en røre enn en deig, med tørket frukt.
Man steker dem i varm olje til de er sprø på utsiden.
Jeg er en fan av alt som friteres.
Holder det med bare dem på fatet?
I alle desserter vil man ha det lille ekstra,-
-konsistens, temperaturforskjell, mykhet eller hva skulle være.
Jeg har aldri smakt oliebollen.
Jeg håper de har sirup, melis eller en slag saus eller fløte-
-som gjør dem litt mer...
De er veldig tradisjonelle. De er ikke...
Jeg har ikke hatt dem til dessert, bare til nyttårsaften.
De er en søt snacks.
Desserten vår gikk...
Egoistisk, men jeg håper at de ikke gjør det bra heller.
Vi må fylle tesilene med melis til oliebollene.
-Vi må bare vaske... -Hei. Jeg kom for å...
Jeg ville se hvordan det går.
Dette er min favoritt, med korinter, rosiner og epler.
Så du blander dem. Jeg har spist en med rosiner og en med epler.
Jeg lager dem uten noe som helst og ikke med alt blandet.
-Vi har i alt mulig. -Hva serverer dere til dem?
Vi serverer ikke noe til dem, bare melis.
Jeg ville ikke gjøre noe som ikke var tradisjonelt.
-Greit. Jaha. -Å nei.
-Nei da... -Vi har bare melis til dem.
Jeg husker dem fra min barndom. Pappa spiste dem da han var liten.
Vi pleier å ha dem kun med melis.
De er blant favorittene mine. Jeg gleder meg til dem.
-Selvsagt er de det. -Hjertet mitt sank.
Nigella er en oliebollen-proff, så nå er jeg stresset.
Oljen skal være rundt 160 grader, så de blir gylne og gjennomstekte.
-Jeg er nervøs etter Nigella sa det. -Det har økt presset.
Det er vanskelig, for hun gjør det på en annen måte enn vi gjør det.
-Jeg vet ikke. -Vi må bare fortsette.
Oliebollen er det eneste på fatet, så da må de være gode.
-Ikke rom for feil. -Ingen plass å gjemme seg.
De er litt mer kompakte enn vanlig.
Jeg stekte de først bollene, og det var noe som ikke stemte.
De er ikke like lette som de pleier å være, så jeg er bekymret.
Litt deigete i midten? Ja.
-De var ikke som vanlig. -De var litt mer kompakte.
-Ikke de samme. -Tenk om de blir mislykket.
Jeg kan ikke servere disse. Hva gjør jeg? Jeg er bekymret.
Av alle kveldene oliebollene kunne gå galt, så var det ikke denne.
Det går bra. Du har laget dem mange ganger før.
Ja, men hva om dette er dagen det går galt?
-Litt deigete i midten? -Tenk om de blir mislykket.
Nå gjelder det for Ashley og Matt-
-som prøver å få ferdig kveldens siste rett.
Men desserten deres spiller ikke på lag.
-Hvis de er bra, drysser jeg. -Nei, legg dem til side.
Jeg skal prøve den andre deigen.
Vi legger dem til side. Jeg hadde to deiger.
Det måtte bli nok til alle.
Jeg håper bare at disse blir bra, for ellers vet jeg ikke min arme råd.
De ser annerledes ut.
-Annen deig? -Ja.
Jeg vil lage dem så raskt som mulig.
-De er gode. -Kan du legge dem på fatene?
Nå som de ble veldig bra, føler jeg meg så mye bedre.
Disse ser akkurat ut som bestemors.
Hun laget dem ikke runde.
-Knudrete er bra. -Og tesilene.
Vi legger ved en tesil med melis, så alle kan drysse sine egne boller.
Vi vil servere dem sprø og varme. Denne retten minner meg om oma.
Men det er bare to oliebollen på et fat.
Nå føler jeg at det burde være mer, men jeg endrer ikke tradisjonen.
Vi velger ut de to beste.
Disse som nettopp ble klare. De er til Manu og Nigella.
Jeg er ganske nervøs, for dette er et stort øyeblikk.
Da serverer vi oliebollen.
Desserten er servert.
Dette er den siste retten. Alt avhenger av den.
Den var mer rustikk enn forventet.
Enn de andre rettene.
Denne desserten så ut som karnevalmat.
Nigella delte den og undersøkte den.
Det fikk meg til å tenkte: "Nei." Jeg er så veldig nervøs.
Jeg er bare en stor nervebunt.
Takk.
Bon appetit.
-Er det sjokolade i den? -Nei, rosiner.
Alle er rosiner. Hver eneste en.
Jeg likte frukten i den, men den kunne ha vært luftigere.
Jeg liker det. Tesilen med melis var kul.
-De er deigete. -Konsistensen er ikke bra.
-De var nokså deigete inni. -Dette er ikke en komplett dessert.
Den er bare så kjedelig.
Den hadde ingen finesse, bare nei.
-Fuzz, hva syntes du? -Vi spiser sånn mat i mitt hjemland.
Vi kaller det gulgula. Jeg spiser det med te sammen med tantene mine.
Jeg er veldig nostalgisk, så jeg tenker "nydelig".
Den var ikke som ventet. Den smaker ikke som smultring.
Den er ganske tett, nesten som brød.
Jeg ville ha likt vaniljesaus til eller noe... Jeg elsker vaniljesaus.
Denne må score lavt. Hvis dette anses som en dessert,-
-og den scorer høyt...
-Da lukter det ugler i mosen. -Bare vi syns det er morsomt.
Ashley og Matt, jeg elsket denne.
Den gjorde det lekent, og det er nettopp det man vil ha.
Men...oliebollen er ikke en dessert.
Jeg forbinder dem med nyttårsaften.
Skal man ta noe ut av dets sammenheng,-
-må det fungere i denne sammenhengen.
Dette trengte noe mer, selv om det hadde vært syrlig rabarbrakompott.
Den er sprø utenpå. Jeg elsket rosinene i den.
Som snacks på gaten i Amsterdam hadde jeg sagt: "Ja, den er nydelig."
Den er lagd på tradisjonelt vis.
Men som dessert i en kokkekonkurranse-
-burde dere ha valgt noe annet.
Jeg er ikke opprørt over kritikken av oliebollene.
Det var at jeg visste hele tiden at jeg burde ha hatt noe til.
Unnskyld. Ignorer meg. Litt av en kveld.
Det er alltid vanskelig å snakke om en rett-
-som kommer fra hjertet, og er en familieoppskrift.
For det føles som at man er mer følelsesmessig utsatt-
-fordi man ikke kan skille retten fra minnene sine.
Den ga meg et smil, men jeg ønsket mer av dere.
Takk.
Jeg er ikke trygg på at vi ikke ryker ut.
Jeg er ikke skuffet over den, men den trengte noe mer.
Jeg gjorde bare det... Det gjør ikke noe.
Etter å ha drukket vin kan jeg bare sluke dem i meg.
-Du lagde det vi liker. -Ja, hele greia.
-Du kan ikke la det bli tatt fra deg. -Det går bra.
-Vi jobbet bra sammen som et team. -Vi ryker nok ut.
Man hører kritikken og tenker at nå er det over.
Ashley og Matt venter spent mens deres fremtid i konkurransen-
-nå avgjøres av gjestenes poeng.
-Forretten med kreps var jøss. -Den var nydelig.
Det var så mye smak i bisquen,-
-og krepsen var perfekt tilberedt.
Vi spiser ikke mye kreps, men den var ok.
Din var litt rå, og bisquen kunne ha vært tykkere.
Den var som fiskevann.
Hovedretten var viltkjøtt med romesco-saus. Jeg elsket den.
Kjøttet mitt var for mye stekt, men sausen var veldig god.
Romesco-sausen var nydelig. Viltkjøttet var greit nok.
-Brokkolien var for sprø. -Jeg likte den, men elsket den ikke.
-Oliebollene? -De var gode.
Men de er snacks, ikke en dessert.
De trengte en slags saus, en sirup eller noe, de var for tørre.
Den var ikke like bra som Kate og Marys.
Men den var bedre enn den forrige.
Dette er slutten, så vi ser på hvordan vi ga de andre poeng også.
Jeg trodde at de ville havne først, men antakelig ikke.
-Så seks. -Seks?
Forretten var over gjennomsnittet, men resten var middelmådig.
-Så seks? -Ja, seks, over gjennomsnittet.
Greit. Sju. Vi sier sju.
-Så totalt en åtter? -Ja, jeg syns åtte er rettferdig.
Jeg syns at dette var den verste restauranten totalt sett.
Sammenliknet med deres meny hadde vår mer spennende smaker.
-Vi hadde faktisk smaker. -Vi brukte krydder og urter.
-Skal vi gi den en treer? -Ja, jeg likte den ikke.
-Klar? Jeg er nervøs. -Jeg også.
-Da går vi. -La oss se hva som skjer.
Jeg føler meg så utrolig nervøs.
Jeg er stille optimist. Jeg tror ikke vi havner sist.
Jeg er ikke sikker på at vi gjorde nok.
Dommernes poeng vil avgjøre konkurransens skjebne.
Kate og Mary ligger øverst på tabellen med 87 poeng.
For å unngå eliminering må Ashley og Matt få 54 poeng eller mer-
-for å slå Steven og Frena på sisteplass.
Gjestene har gitt sine poeng,-
-og Ashley og Matts fremtid ligger nå i dommernes hender.
Ashley og Matt, takk for deres sjenerøse gjestfrihet.
Nå skal vi finne ut om evnene deres har vært nok-
-til at dere får bli i konkurransen.
Vi trenger en høy poengsum. Jeg vil ikke ryke ut.
Steven og Frena har 53 poeng.
Og dere ligger nederst på tabellen.
Dere er ett skritt unna eliminering.
Kan dere stille dere ved siden av Ashley og Matt?
Konkurransen betyr mye for oss. Ryker vi ut, suger det.
Ashley og Matt, nå skal dere få poengene.
Gjestene har gitt dere en poengsum på til sammen...
...30 av 50 poeng.
30 av 50 var litt brutalt.
Jeg trodde gjestelagene ville gi dem mer enn det.
Nå er det vår tur. Vi gir hver rett poeng opp til ti.
Til forrett serverte dere kreps-bisque med asparges.
Jeg vil si at med litt finjustering-
-ville dette bli en helt perfekt rett.
Den viste meg at dere forstår smak.
Dere forstår en retts kompleksitet, mens dere likevel gjør den enkel.
Det er matlaging på høyeste nivå.
Den var nydelig, og for meg var det beste-
-all smaken dere ga oss i suppen.
Det var en ypperlig start på måltidet.
For forretten gir jeg dere...
...en nier.
Jeg gir dere også en nier.
Hadde dere kalt den krepssuppe, hadde dere fått full pott.
Men bisque er et fransk ord jeg kjenner veldig godt.
-To niere er fantastisk. -Jeg var veldig fornøyd med det.
Til hovedrett serverte dere viltkjøtt med romesco-saus.
Romescoen var ikke som forventet, men den var likevel nydelig.
Man kan ikke glemme brokkolien.
Bare gi den litt kjærlighet.
For hovedretten gir jeg dere...
...en sekser.
For hovedretten gir jeg dere en sekser.
Til dessert lagde dere oliebollen, nederlandske smultringer.
Det er sjenerøst å servere en familieoppskrift.
Men det kan være vanskelig å få med i en helt annen sammenheng.
Jeg var kanskje uheldig-
-som fikk oliebollen stekt i olje-
-som hadde sunket i temperatur, for mine var ikke sprø utenpå.
Og det gjorde dem tunge inni.
Jeg gir dere...
-...en firer. -Takk.
En firer er skuffende for desserten vår.
Jeg gir dere en femmer for desserten.
Ashley og Matt, det gir dere en samlet poengsum på 69.
Dere blir værende i konkurransen. Gratulerer.
Kate og Mary leder med 87 poeng.
De går rett til semifinalen.
Ashley og Matts 69 poeng gir dem en fjerdeplass.
Steven og Frena har minst poeng og ryker ut av konkurransen.
Steven og Frena, vi elsket å ha dere med og ved bordet.
Jeg skal ikke gråte.
-Dessverre ender konkurransen her. -Det går bra.
Men fremtiden er lys for dere to babyhaier.
Steven og Frena, lykke til og au revoir.
Takk.
Kvinnen min har vist at hun er tøff. Jeg er stolt av å gifte meg med deg.
Jeg gleder meg til å tilbringe livet med deg.
Jeg syns vi skal si takk til den vakre Nigella Lawson.
-Takk til alle dere. -Vi har elsket å ha deg med.
Og å ha deg med rundt bordet. Jeg håper vi kan gjøre det igjen.
Det gjør jeg også. Jeg har elsket å sitte ved siden av denne rakkeren.
Det har vært et privilegium å være med.
Det har vært helt vilt. Det er stort bare å nå semifinalen.
Vi er ett skritt nærmere å vinne.
-Takk. -Bra jobbet.
Tekst: Nina Flesvik Iyuno-SDI Group