www.SweSUB.nu - För bättre texter
Synk: Incubator
1500 tursamma australier ska visa Australiens kämpaanda
och förhindra en japansk invasion.
De är på väg till New Britains huvudstad, Rabaul.
Så snart de packat upp bär det av till närmaste strand.
Är vågorna lika bra som i Bondi?
Vad är väl bättre än att dansa på en tropiskt strand
med våra vackraste flickor? Välj ut en åt mig, kompis.
Den 23 januari i 1942 angrep japanerna Rabaul.
Sårade och deras sköterskor evakuerades till Vunapope.
Denna berättelse bygger på verkliga personer och verkliga händelser...
Njuter du av kriget, syster? Jag skulle hellre ligga på en strand.
Vad händer på missionsstationen?
Du och jag letar upp en fin strand och fortsätter där vi slutade sist.
Vart evakuerar de oss sen? Moresby eller Darwin?
Våra fartyg hämtar oss väl? Ja, när de slagit tillbaka japanerna.
Så vi sitter fast här? Inte är du väl rädd för japanerna?
Nej, men jag måste ju dras med dig tills kriget är slut.
Boris!
Den där geten rymmer vad man än gör.
Boris!
Några sköterskor från missions- stationen har lovat att hjälpa oss.
Och nunnorna har lite medicin och bandage.
Något annat som behövs akut? Kistor.
Jag behöver dropp. Jag har fullt upp här.
Syster.
Snart klart. Sätt fart, för Guds skull. Jag vill inte göra honom illa.
Om du inte får tummen ur blir det infekterat.
Kay, hjälp till här borta.
Tänk att överleva japanerna och bli dödad av en nunna.
Vad heter du? Dave.
Sen när skickar ni ut pojkar i krig? Sen männen tog slut.
Har patienterna fått sin medicin än? Stå inte bara och gapa. Sätt fart!
Att kritisera läkare är som att säga till påven att hans predikan är tråkig.
Sedan får vi sota för det.
Vi ska strida vidare. Med vad? Vi har ju inga vapen.
Order är order. Strunta i dem.
Armén övergav oss här.
De har ingen rätt att be oss dö.
Skulle du överge dina patienter? Jag kan inte överge mina mannar.
Vi måste sticka. Ge mig ett leende att minnas.
Varför blev vi inte evakuerade?
Reträtt är ett fult ord i armén. Någon general hade fått skämmas.
Vad kommer japanerna att göra? Behandla oss som krigsfångar.
Det ryktas att de våldtagit sköterskor i Hong Kong
så jag har den här till hands.
Jag dör hellre än låter de där jävlarna röra mig.
Världens mest smittsamma sjukdom är panik, och det tillåter jag inte här.
Så fortsätt jobba nu.
Har vi fått några order? Att uniformerna ska vara rena.
Och att vi ska agera självsäkert.
Jag har bett för den unga soldaten.
Ansträng dig inte. Han har kallbrand.
Kommer han att överleva? Kanske, om vi opererar.
Men bedövningsmedlet är slut.
Känner du någon som kan förvandla vatten till kloroform?
Amerikanerna kommer snart.
De förlorade alla fårtyg vid Pearl Harbor
så vi får samsas med japanerna.
Vad kommer de att göra med oss? Vi får väl se.
Snälla du...
Kalla mig Berenice.
Lorna Whyte.
Lugn, de är flera kilometer bort.
Jag är inte rädd. Jag är säker på att Gud skyddar oss.
Gud är inte vit, spelar inte kricket och han struntar i ditt öde.
Förlåt, men det är svårt att tro på nåt när man inte sovit på tre dagar.
Vi har vårt eget lilla botemedel mot sömnlöshet.
Det lär krävas mer än vigvatten. Det är konjak.
För medicinskt syfte, förstås.
Jag är ledsen att jag inte var till någon hjälp på sjukhuset.
Det spelar ingen roll nu.
Vi blir ju kanske våldtagna och skjutna innan helgen.
Vill du ha en cigarett till drickat?
Systrar...
Systrar!
Vad är det?
Amerikanerna är här!
Jag sa ju att Gud inte överger oss.
Gud välsigne Amerika!
Det är inte deras flagga.
Ska vi evakuera patienterna?
Alla får rädda sig själva nu. Var smart och stick härifrån!
Kom tillbaka! Ni kan inte bara lämna oss!
Ni kan inte lämna patienterna!
Vi måste hämta läkarna. De har redan stuckit.
Gav de oss några order? Ja, alla får rädda sig själva.
Hur kunde de lämna oss?
Vad är det som händer? Lägg dig
Skynda er!
Lås alla dörrar.
Vårt dagliga bröd giv oss idag, och förlåt oss våra skulder
såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro...
Vi ger oss! Skjut inte!
Vi är Röda kors-sköterskor.
Halt! Sofort!
Heil Hitler!
Biskop Leo Scharmach, Adolf Hitlers personliga sändebud.
Denna missionsstation är tyskt territorium, under Führerns beskydd.
Han har gjort infödingarna här till hedersnazister.
Beordra honom att skjuta!
Förklara sedan för era överordnade varför ni förklarat Tredje riket krig.
Jag kommer att skicka en räkning på de skador ni har orsakat.
Heil Hitler!
Låt mig hjälpa dig.
De är från ett kloster i Berlin.
Japaner där ute, nazinunnor här. Nu saknas bara några italienare.
Då har du tur. Fader Rasistis är från Rom.
Det måste tas av. Det är ett jobb för läkare.
De skryter om sin talang, men vi klarar det om vi måste.
Har vi rätt utrustning? Vi kan amputera och kauterisera.
Och inget morfin?
Då gör vi som på Lord Nelsons tid. Fyller honom med klostrets konjak.
Tyvärr, två japaner hittade flaskan.
Då är det kört. Inte på långa vägar.
Vart ska du? Till puben.
Kaptenen säger att ni inte får medicin eller bedövningsmedel.
Jag ber bara om alkohol. Saké.
Vad ska en kvinna med saké till?
Göra en ung soldat berusad så vi kan skära av hans ben.
Och han låter en kvinna göra det? Ja, annars dör han.
Hon vill ha saké till bedövning.
Ge henne saké.
Drick med mig.
Hon får inte gå härifrån.
Kaptenen säger att du ska stanna. Drick.
Nej.
Jag dricker bara mjölk.
Jag tänker inte låta dig gå. Drick!
Nej! Drick!
Det är för tidigt att dö som 19-åring.
Han kanske hade blivit 20 om våra läkare inte hade stuckit.
Låt mig ta över. Det behövs inte.
Jag borde ha räddat honom.
Om du gett efter för kaptenen hade japanerna tagit oss andra också.
Tror du inte att de gör det i alla fall?
Den här låg under hans kudde.
Älskar Rabaul. Tjejer överallt.
Jag kanske inte dör som oskuld trots allt.
Mitt gevär är från 1:a världskriget. Inte undra på att det skjuter dåligt.
I Vunapope. De enda kvinnorna är nunnor och sköterskor.
En del inte så tokiga, om man gillar äldre kvinnor.
Varit fånge sen januari 1942. Jag klarar det skapligt.
Jag saknar Len och hans fåniga skämt.
Det värsta är att man inte vet hur länge man blir kvar här.
Vissa krig är över på några veckor, men något tror jag pågick i 100 år.
100 år utan bad, killar eller öl!
Jag har varit utan i tre veckor nu, och jag börjar redan bli tokig.
Nunnorna klagar aldrig. De delar allt de har med våra patienter.
Biskop Scharmach sköter stället som om japanerna inte var här.
Han påminner om en självsäker arméläkare som ger order.
Nunnorna avgudar honom.
Ibland hjälper infödingarna oss att träffa våra soldater i djungein.
Vi riskerar gladeligen livet för några minuter med dem.
Det här måste vara en synd. Det är aldrig en synd att rädda liv.
Du är verkligen en välkommen syn. Len!
Du ser hemsk ut. Jag har bara tappat rakkniven.
Här är lite mat, och jag fick tag på några extra saker.
Strumpor, lite tobak och en Bibel.
En Bibel? Du håller väl inte på att bli nunna, Lorna?
Vi har inget cigarettpapper, så vi använder den istället.
Säg inte till biskop Scharmach att jag varit här. Han kan vara kollaboratör.
Infödingarna berättar vad vi gör och han berättar för japanerna.
Kan ni inte stoppa honom? Nej, han är ju där inne.
Jag visste att du inte skulle svika mig.
Ibland på natten...
...tänker jag på oss...
...i ett hus... fullt av barn.
Det var det dummaste jag hört.
Jag måste ha yrat.
Kasta över det.
Fan också!
Låt det vara! Spring! Japanerna kommer att skjuta dig!
Vakter!
Spring härifrån!
Vad gör de där borta? Biskopen tar emot hans bikt.
Det finns ingen präst kvar där ute.
Suzuki, det här är Lorna.
Vad ville han? Höra några vänliga ord.
Stackaren har hemlängtan. Han är japan, om du inte märkt det.
Suzuki är inte som de andra. Ge honom ett gevär så blir han det.
De har inga känslor.
Han visade en bild på sin mor och grät. Han är knappt 15 år.
Så du vill muntra upp honom och göra honom starkare
så han kan skjuta australier?
Len!
Lorna! Om de ser att du känner honom torterar de dig också!
Denne man är fiende till kejsaren. Så här behandlar vi våra fiender.
Alla måste titta på, annars får ni göra honom sällskap.
Titta, annars skjuter de dig också.
Kom igen, era jävlar!
Gör det då! Jag är inte rädd!
Lorna... Försvinn.
Jag är verkligen ledsen.
Du vill väl berätta att Len är i himlen och dansar runt med änglarna?
Försök att äta lite. Det är hästkött.
När vi var vid stängslet med Len sa du att det var en synd.
Bekände du den synden för Scharmach?
Jag förstår inte. Len sa att han är en kollaboratör.
Nej, det här var inte biskopens verk.
Bekände du för Scharmach? Visste han att jag hjälpt Len?
Biskop Scharmach är ingen förrädare.
Om någon bär skulden för Lens död är det din armés generaler.
Det var de som lämnade er här.
Om biskopen inte räddat er hade ni alla varit döda nu!
Hur kan allt fortsätta som om inget har hänt?
Jag måste sätta dit Scharmach så ingen mer blir förrådd.
Titta!
Precis vad vi behöver, fler japaner. Nej, de är amerikaner!
Nej, jänkarna är långt härifrån.
Nej, de är äntligen här för att rädda oss!
Vad står på? Vi är räddade!
Ta skydd!
Ner under sängarna!
Ta hand om de andra. Jag mår bra. Sitt stilla.
Det är bara en skråma. Sätt bara på ett bandage.
Jag är inte en av dina nunnor.
Talade du så till arméläkarna? Inte undra på att de gav sig av.
Aj!
Ta hand om dem. Jag gör det här själv.
Lorna, vi behöver hjälp. Mer förband och vatten här.
Biskopen.
Ni borde ta emot sista smörjelsen. Hur vågar du skämta...
En bit splitter sitter i din lilla skråma och trycker mot halspulsådern.
Jag förstår inte.
När som helst kan den punkteras så att ni förblöder på noll tid.
Jag kan ta bort splittret nu, men jag vet att ni är upptagen.
Tack för att du räddade biskopen. Jag gjorde bara mitt jobb.
Det är inte likt dig att vara blygsam.
Ibland tror jag att du skulle kunna bli nunna.
Jag skämtar inte. Nunnor avlägger tre löften.
Fattigdom, kyskhet och lydnad.
Du är uppenbarligen fattig. Du är kysk, utan att själv ha valt det.
Du är lydig mot japanerna och du bär redan dok.
Välkommen till klostret, syster Lorna.
Vad är det här? Vi bygger ett skyddsrum.
Jänkarna måste ju ha misstagit sig. De skulle aldrig bomba nunnor.
Jo, bara de förstör japanska baser. Det här ska inte bli ett slakthus.
Dags att vila lite. Du får inte stoppa om oss länge till.
Japanerna stänger ner sjukhuset.
De flyttar dem till Rabaul, för deras egen säkerhet.
Var snäll, Bert.
De sista av Lens mannar har tillfångatagits.
De är så få, och de ser hemska ut.
Låt dem få överleva.
Din favorit.
Vi ses, soldat. Vill du inte följa med, syster?
Nej, jag blir bara åksjuk. Kan du hämta bandage till resan?
Härligt! Gratis cigaretter.
Suzuki?
Var är de? De åkte just.
En av dem vill gifta sig med dig! Vänta!
Vi ses, syster! Nej, det är en fälla!
Suzuki skulle inte göra det. Han hade australiskt blod överallt.
Konnichiwa. Auf Wledersehen.
Konnichiwa.
Kvinnor ska inte vara i mitt hus. Japanerna har mördat australier.
Ni måste genast kontakta Röda korset.
Glöm det, Kay. Han är oduglig. De blev slaktade.
Vid en plats kallad Tol.
Fler än 100 australiska soldater. Infödingarna berättade för mig.
Varför försöker du då inte rädda våra mannar?
Vad i Guds namn tror du att jag har gjort?
Vår kapten har uppvisat stor välvilja.
Han har lovat att alla era patienter står under hans beskydd.
Vet ni hur mycket saké som krävdes för det?
Tillräckligt för att berusa en val. Men han lovade att de inte ska skadas.
Går det att lita på honom? Hans ära står på spel.
Nu behöver jag vila.
Om jag ändå hade kunnat använda bön för att övertala honom.
Man blir inte bakfull av att be böner.
Kan vi lita på honom? Vi är tvungna.
Lorna, jag har ett meddelande till dig, från en pojke i min by.
Han sa att australiska soldater klev ombord på en stor båt i hamnen.
En dem bad honom hälsa att alla är säkra och att du är kass på kricket.
Visst är de vackra? De måste vara japanska sjuksköterskor.
De flesta sjuksköterskor tar inte betalt per timme.
De är en gåva till soldaterna. De ska uppträda på kejsarens födelsedag.
Lorna!
Jag har en idé till festen.
Se där, vår noble herre bödeln, en upphöjd man med adligt blod
En förnäm och mäktig officer, vars uppgift kräver både kraft och mod
Böj knä, böj knä, för vår noble herre bödeln
Böj knä, böj knä
för vår herre stor, för vår herre stor, för vår noble herre bödeln
Tolken är här.
Det är nog inte populärt att driva med kejsaren. Vi lär få vårt straff.
Vi kan väl prata när vi nu ska dö? Jag har fullt upp med att be för dig.
Jag vill inte ha dina böner. Jag vill ha en öl, en Clark Gable-film
och höra dig säga att du avskyr gulingarna.
Har du tänkt på att det är här alla krig föds?
Visst vill en del av mig ge efter, men jag kämpar emot.
Jag tänker inte lämna det här livet med hat i mitt hjärta.
Jag visste inte att du gillade Clark Gable.
Synd, för då hade vi ju haft strålande samtal.
Hur är det att bli kysst?
Jag vill veta innan jag dör. Det ser lätt ut när Clark Gable gör det.
Len kunde verkligen kyssas.
Om vi haft mer tid... Nu får jag aldrig veta hur det är att vara med en man.
Ibland vill jag verkligen ha barn, så det värker i hela kroppen.
Nunnorna kallar det barnvärk.
Jag drömmer ofta att jag har ett barn.
Vem är fadern? Gissa.
Clark Gable?
Din lilla slinka. Han är ju inte ens katolik.
Det kanske är jag som borde be för dig.
Jag borde aldrig valt sången från "The Mikado". Jag är verkligen elak.
Varför stoppade du mig inte? För att det var roligt.
Tror du att de halshugger oss?
Svärdet är en ära förbehållen män. Obetydliga kvinnor blir skjutna.
Det blir inte så fårligt.
Vi håller varandra i handen och så kommer en smäll
och vips så är du i himlen.
Och var är du, Lorna?
Kaptenen har tyvärr dåliga nyheter. Hon hade inget med det att göra.
Allt var min idé. Det finns värre saker än fräckhet.
Jag beklagar.
"Ett japanskt fartyg torpederades igår kväll av en amerikansk ubåt."
"Fartyget transporterade 1100 australier från Rabaul till Kina."
"Inga överlevande."
De kan inte mena våra grabbar.
Inte våra patienter.
Suzuki?
Jag kriga. Tuff man.
Jag är ledsen.
Buga! Självklart.
Hörde du, Lorna? Det är bara åskan.
Men himlen är molnfri.
Det måste vara ett jäkla slag.
Rör inte det där!
En vän! Suzuki en vän.
Det här är ditt fel! Behandla mig inte som en idiot!
Halva deras flotta har krossats för att amerikanerna visste var de fanns.
Någon varskodde dem. Han tror att du har en radio
Fråga nunnorna om vi har en radio som vi sitter och pladdrar i.
Alla sjuksköterskor och nunnor ger sig av om en timme.
Jag förbjuder detta!
Ni kan inte göra detta mot mina nunnor!
När Führern får veta detta kommer ni att få ångra er.
Alla sköterskor, packa! Ni ska lämna lägret. Alla nunnor stannar!
Gardiner, om ni behöver sy kläder.
Jag klär inte upp mig för gulingarna.
Vi ska be för er. Vi lär hamna på någon bordell.
Tack vare er biskop. Scharmach kunde ha kämpat för oss.
Jag vet att han försökte. Han vill bli av med oss.
Er älskade biskop är en kollaboratör, och jag ska se till att han blir hängd.
Farväl, Lorna! Vi glömmer er aldrig.
Prästen svimmade nästan när jag berättade att jag slagit dig.
Han sa att jag smittats av krigets våld
och ålade mig att be om förlåtelse.
Eftersom du är borta kan jag bara göra det skriftligen
och hoppas att, genom ett mirakel, mitt brev når dig någon gång.
Jag saknar dig faktiskt.
Det går månader utan att jag spelar kort, känner tobaksdoft
eller hör dig dra ett fräckt skämt.
Jag förstår fortfarande inte vad aktrisen sa till biskopen
men Inget botar hunger som ett gott skratt.
Det kommer allt fler sårade japaner.
De flesta har förlorat lemmar eller drabbats av krigsneuros.
De påminner mig om barn som försöker låta bli att gråta.
Igår fördes några av de sårade ut.
De japanska läkarna gick runt och behandlade dem med var sin kula.
Jag bad inte för någon av dem.
Om jag ska vara ärlig så dök inga böner upp.
Snart slog det mig att om japanerna dödar sina egna
vad har de då gjort med dig och alla de andra sköterskorna?
Vi kom till vårt nya läger igår, Berenice. Vi vet inte var vi är.
Men det finns en hamn här, och vi tror att de kallar den Yokohama.
Vi är tusentals mil hemifrån.
Våra nya japaner gör oss oroliga. De bugar och ger oss mycket mat.
Kay säger att de göder oss till bordellerna
så vi måste hålla oss så smala som möjligt.
Vår andra påsk i fångenskap, och vi är alla fångar i detta krig.
Både japaner och missionärer.
Vilka är de? Amerikaner.
Skynda er till skyddsrummet!
Jag byggde denna missionsstation som en fredens plats.
Se på den nu.
Var fanns Gud när det här hände?
Var fanns han, syster?
Härligt att se en australier. Jag heter Jeff.
Lorna Whyte, 710:e ambulanskåren.
Jag hörde att ni var här.
De tvingar mig att göra propaganda- sändningar. Några handlade om er.
Om oss? Har de inte berättat?
De gör fångutväxlingar med de allierade. Det är därför ni är här.
De tänker skicka hem er.
Nej... Det måste vara ett knep.
Åtta amerikanska sköterskor åkte hem förra månaden. Ni står på tur.
När ni ankrat i Fremantle får du dricka en öl för mig, Lorna.
Jag förtjänade örfilen du gav mig.
Er biskop har skickat oss till friheten och frälst oss från ondo.
Vi sjunger "Auld Lang Syne", för vi ska lämna Yokohama.
Här kommer vi, Australien!
"Hem" - finns det ett vackrare ord?
Månad efter månad bombar amerikanerna Vunapope.
Vi har inget kvar. Varken mat, tak över huvudet eller tvättvatten.
Jag måste verkligen stinka.
Vi blev inte förvånade när japanerna flyttade oss långt bort
till en dal som heter Ramale.
Där gör de inga bombräder, så vi får äntligen lite lugn och ro.
Timmer och böner är ingen match för bomber
men vi bär vår tro inom oss, och det kan inget förstöra.
Vi lämnade vår missionsstation och alla våra drömmar den 6 juni 1944.
Ett datum bara vi kommer att minnas.
Vi vilar nu i Guds händer.
Efter tre dagar är vi framme, och nu börjar vårt arbete.
Vi gör den största hyddan till kyrka. "Vår Fru av Ramaledalen."
Japanerna har flyttat oss inåt landet till en by som heter Totsuka.
Australien avbröt utväxlingen och lämnade oss att dö här.
Döden håller oss vid liv.
När japaner dör lägger släkten ris istället för blommor på graven.
Glöm det! Jag var här först!
Vi måste kämpa för allt, men vi vinner.
Sluta genast!
Hon stal en soldats mat! Släpp henne!
Säger du till din Führer annars? Hitler är död!
Du har inga bundsförvanter kvar!
Syster Marie lever inte länge till.
Hon var den första nunna jag vigde till tjänst.
Klandrar hon mig? För vad?
För att jag inte skickade er alla till Brisbane när jag hade chansen.
En visare och bättre man hade inte fört sin hjord till detta.
Vi valde att stanna, och ni respekterade det.
Ni är en god man.
Är jag det?
Kaptenen gav det här till mig som straff.
Jag sa att han kunde ta sköterskorna om mina nunnor fick stanna kvar.
Jag trodde att de skulle ingå i en fångutväxling.
Var är de? Fångar i Yokohama.
Och jag bär ansvaret.
Jag har gjort för många illa.
Jag klarar inte att se syster Marie i ögonen.
Marie behöver er, Ers nåd.
Det gör vi alla.
Jag är alldeles förtorkad inombords.
Marie kan inte...
Hon får inte lämna detta liv utan er tröst.
Följ med mig till henne nu. Jag ber er.
Genom denna heliga smörjelse, må Herren förlåta alla synder
du begått med dina ögon.
Amen.
Genom denna heliga smörjelse, må Herren förlåta alla synder
du begått med din mun.
Amen.
Våra vakter berättade att tusentals bomber hade satt Tokyo I brand.
Eftersom husen är byggda av papper och trä så brinner allt.
Folk springer med brinnande kläder för att försöka nå floden.
Jag borde glädjas över att fienden krossas, men jag känner bara skam.
Vad är det som har hänt, kapten?
Berätta vad fienden har gjort!
Kaptenens hustru och barn dog igår kväll.
Säg till kaptenen att vi verkligen beklagar det.
Jag ska begrava er här!
Hundarna ska få äta på era ben!
Ni kommer inte att lämna det här landet levande!
Han säger att det här blir er grav.
Ni dör och begravs här och får aldrig lämna Japan.
Mördare...
...har inget rätt att leva!
Jag ber er att sluta, kapten. Om fienden får veta...
Jag struntar i det.
Kapten, jag ber er...
Jag önskar att jag kunde berätta för er att jag förstår varför ni vill dö.
Vi har alla sett mer än vi orkar bära.
Om er son var här skulle han säkert be er att inte göra det.
Min familj...
Ge mig mina barn tillbaka!
Det är en strålande, solig dag...
...och vi har glömt hur blå hamnen i Sydney är.
Kommer någon och möter oss?
Vår mödrar.
Har de mat med sig?
Grillad kyckling, pumpamos och marängkakor.
Vi känner doften av dem när vi springer nedför landgången.
De känner igen oss med en gång. Vi har knappt förändrats.
De omfamnar oss och säger "välkomna hem".
"Vi har saknat er."
VI har beordrats gräva en tunnel. De säger att det är ett skyddsrum
men en av vakterna har erkänt att en dödspatrull är på väg hit.
Jag har hört att du är död, Lorna. Jag hoppas att det inte stämmer.
Men om det är det så ber jag dig förlåta mig.
Till den som hittar detta, be för mig och för alla oss som är bortglömda.
Syster Berenice Twohill, juli 1945.
Allihop är borta, så Kay och de andra letar mat.
Kom! Nej, lämna mig.
Vi är sjuksystrar från australiska armén.
Det var som tusan! Är ni okej?
Slutar du aldrig att böja knä?
Säg något.
Du är död. Jaså?
Där försvann det röksuget.
Hur visste du att jag fanns här? Jag skrev till biskop Scharmach.
Jag sa ju att vi skulle klara oss. Det sa du aldrig.
Du var nog för upptagen med att be för att höra det.
Lorna!
Du är så vacker!
Och du kör fortfarande med dräkten. Hur klarar du dig utan läppstift?
Jag kände mig naken hela kriget.
Jag råkade vara i Sydney och tänkte hälsa på.
Vi kanske kan gå på bio?
Men det skulle inte abbedissan gilla?
Nej, jag tror inte det. Jag kan smuggla in dig.
Jag är glad att du kom hit. Tänk att jag saknat en protestant.
Och att jag är vän med en nunna.
Efter befrielsen gifte sig Lorna och fick barn och barnbarn.
Syster Berenice undervisade i musik i 40 år.
Arméläkarna trodde att deras roll var att hjälpa de retirerande trupperna.
De icke-militära sköterskorna fick dåligt regeringsstöd fram till år 2000.
De allierades fångutväxlingsprogram offentliggjordes först efter 1975.
Australien släppte 831 japanska fångar i utbyte mot 151 allierade
varav 29 var australier.
Efter befrielsen byggde biskop Scharmach upp missionsstationen.
Lorna och syster Berenice har varit nära vänner sedan kriget tog slut.
www.SweSUB.nu - För bättre texter