Ta ett djupt andetag och börja från början.
Berätta hur vi träffades.
Alex Stewart!
Berätta för dem att ända sen vi började berätta om våra drömmar för varandra...
–Ja! –Jag hade en dröm i natt.
–T.o.m. Alex konstigaste drömmar... –Du vet en eka...
Den där böjda saken som åran sitter i heter en "årtull".
"Årtull", nästan som "råfull", fast med ett "å". Jag var en sån.
Nej, det får vara vår hemlighet.
Berätta att det här är... Att det här måste vara...
–Lystring! –...en av mitt livs lyckligaste dagar.
Snälla ni?
För er som jag inte har hunnit hälsa på ordentligt vill jag säga: Jag är Rosie.
Och det här måste vara en av de lyckligaste dagarna i mitt liv.
12 ÅR TIDIGARE Rosies 18–årsdag
(som hon var för full för att minnas)
Shottar!
Ja! Beyoncé!
–Hej, Alex. –Hur är läget, polarn?
Alex är här!
–Det var mitt fel, alltihop. –Jag vill gärna tro dig, Alex.
Men jag känner min dotter. Du blir just en snygg läkare...
Varför skriker alla?
–Jag skäms så för i går kväll. –Det behöver du inte göra.
Jag uppförde mig så illa!
–"Dåligt" kan också vara bra. –"Bra?" Det var hemskt!
–Jag mår illa bara jag tänker på det. –Vilken del av det?
Alltihop. Det hände aldrig. Inte ett ord till nån.
Okej.
–Rosie blev magpumpad! –Försvinn!
–Hur kom vi hem från sjukhuset? –Mamma hämtade oss.
Det krävdes en förälders namn. Jag anses ju ändå ha dåligt inflytande...
Det har du.
Nu måste jag tillbringa två timmar på bibblan varje dag i två veckor.
–Vilken mardröm... –Det kunde vara värre.
–Bethany Williams jobbar deltid där. –Visst...
–Vad då? –Bethany Williams? Glöm det!
–Henne vill t.o.m. jag ligga med! –Hon har faktiskt tittat på mig.
Hon undrar väl varför du inte har klämt finnen i pannan. Kom hit!
Rör mig inte! Du skulle bara våga!
Se bara på Greg. Vilken bimbo!
Men jävligt sexig. Han bjöd mig på skoldansen.
–Vad svarade du? –Nej, förstås! Jag ska ju gå med dig.
Hej, Alex. Jag saknade dig på biblioteket i dag.
Ja... Jag hade inget... Jag menar... Ja, jag var lite upptagen.
–Dröj inte för länge... –Nej, absolut inte.
Vi ses där!
–Patetiskt! –Halva inne...
Var glad att hon inte trampade på din tunga.
Okej. Kom med några tips då, om du nu är så bra.
–Hur förför jag nån som är för bra? –Menar du allvar?
–Ja, absolut. –En klar nackdel är att du är oskuld.
Nej, vi kan jobba på det.
Var cool, ignorera henne, spela oberörd.
–Det har jag tränat på. –Visa att du sett nåt unikt hos henne.
–Som hennes själ. –Medan jag ignorerar henne?
–Ja. –Och det där med sexet?
–Det här handlar om sexet! –Ni är för knäppa!
Om du bara visste...
–Hon vill att vi går på skoldansen. –Är det sant?
–Kan du fatta?! –Gör det då, om det betyder så mycket.
–Då har ju inte du nån att gå med. –Jo, den snyggaste av alla, ingen fara.
Så det här passar dig ganska bra alltså?
Ja.
Då så. Då frågar jag henne.
Gör det.
Okej.
Bethany? Hej!
Ja!
Du irriterar mig.
Lägg av! Jag har nyheter.
Jag med. Jag måste koncentrera mig på min examen och skaffa mig ett liv.
Jag är inte oskuld längre.
Är du kvar?
Vem är den olyckliga?
Inte Bethany... Helvete!
Rosie Dunne, var vänlig och gå ner till rektorn.
Det var mitt fel. Jag måste berätta nåt för henne.
Jag ser det, Alex. Gratulerar...
Jag vet att vi är osams, men jag behöver hjälp med flugan.
–Jag trodde nästan du var kär i mig. –Alex!
Pojken som smetade snorkråkor på min favoritklänning! Inbilla dig inget.
Bra. Vänskap mellan killar och tjejer kan vara svårt–
–men du vet att jag alltid finns här om du behöver prata.
Vad tycker du? Naturliga bröst eller ska jag framhäva dem?
In eller ut?
Tja... Det beror på om det gäller för att dansa eller för att...
Vem vet?
–Var ska du träffa tönten? –Vad du är fräck! Utanför, tror jag.
Hej, snygging!
–Vi ses! –Idiot.
Okej...
Helvete!
–Du har väl gjort det förut? –Ja, och du?
–Det är som att borsta tänderna... –Helvete!
–Jag kan hjälpa dig. –Nej! Nu gick det! Fan! Aj!
Okej, fort! Kom igen! Fort!
Herregud...
–Jösses... –Jag vet.
–Okej... –Var är den?
–Vad då? –Grejen.
–Jag vet inte. –Allvarligt, Greg. Var är den?
–Du hade den ju. –Den kan inte bara försvinna!
Herregud...
Helvete!
Rosie, har du hittat den?
–Ska jag titta? –Skojar du?
–Stå på alla fyra. –Stick!
–Rosie? –Alex, var är du? Du måste hjälpa mig!
Det har skett en olycka. Nej, inte en sån. Ingen fara.
–Du skräms! –Det skedde en olycka med Gregs grej.
–Sånt händer, Rosie. –Nej, jag måste bli av med den nu.
–Den är borta! Vad gör jag? –Jag fattar ingenting! Vi tar det sen.
–Nej, snälla Alex! –Då måste du vara tydlig och exakt!
Okej, kondomen lossnade i min slida och jag kan inte hitta den!
För mycket information...
–Hej! Jag heter Dick. –Ja, det är klart...
Då så...
–Är det fram–eller bakstjärten? –Vad tror du?
Förlåt, jag menade inte att du var en slampa.
–Finns det ingen kvinnlig sköterska? –Tyvärr inte.
Det där var ett av de pinsammaste ögonblicken i mitt liv.
Vet du vad?
–Vi åker härifrån. –Dino's är nog öppet fortfarande.
Jag tänkte på Boston.
–Borde jag fly landet? –Jag menar allvar.
Vi har ingen framtid här. Det har vi ju sagt länge.
Och min pappa vill att jag söker stipendium till Harvard.
Du menar verkligen allvar.
Det är en av världens bästa läkarutbildningar. Och...
...Boston College har en jättebra utbildning i hotelledning.
Det är väl det du vill göra?
Det kan du inte! Vem skulle tvätta dina kläder? Du skulle aldrig äta! Befängt!
–De har mat i USA – och tvättmaskiner. –Det är så långt bort.
Prata med henne, Dennis.
Ville du aldrig nåt mer, pappa?
Vet du vad din farmors favorituttryck var? "Det är inget för såna som vi."
När jag hörde din plan var det det första jag tänkte på, när hon sa så.
Jag vill inte att du nånsin ska tänka så.
Jag ska hjälpa dig.
Jag vill ha ett eget hotell. Är det galet?
I 18 år har jag låtsats att jag bestämmer.
Du är otrolig, Rosie. Du klarar allt du vill.
Åker jag lär mamma aldrig prata med mig mer.
Om du inte åker tänker inte jag göra det. Valet är ditt.
Dennis?
Kom tillbaka och ta den där idiotens jobb.
God afton!
VÄGARBETE
RÄKNA MED FÖRSENINGAR
"Miss Dunne, gratulerar till en plats vid Boston University." Herregud!
–Hej. Är Alex hemma? –Han är uppbunden.
–Jag kan komma tillbaka. –Han är klar om typ tre minuter. Te?
Ja, kom igen, älskling! Ja!
–Herregud, är det...? –Bethany.
–Så när du sa att han var... –Uppbunden.
–Så menade du...? –Uppbunden.
–Jag borde gå. –Vilken sekund som helst nu.
"Åh, Alex! Var har du lärt dig det där?"
Jag vet, det är så äckligt.
Hallå?
Helvete! – Jag kommer!
–Får du röka här? –Mina föräldrar äger stället.
Jag hjälper dem på mina villkor. Vad vill du?
Jag har mått illa varenda dag. Kan du ge mig nån tablett?
–Har du haft diarré? Feber? Magont? –Nej.
Har du gått över tiden?
Ja.
GRAVIDITETSTEST
–Nej. –Oskuld?
–Nej, men jag tog ett akut–p–piller. –Säkert till 90 %, 10 % chans...
Det finns en toa här.
Helvete! Helvete!
Fan också...
Alex, är du där? Kan vi ses?
Tyvärr har Bethanys föräldrar bjudit oss på middag på The Hazel. Flott, va?
VISST, MEN BETHANY, HENNES FINA FÖRÄLDRAR–
–THE HAZEL OCH DU KAN DRA ÅT HELVETE!
Okej, smaklig måltid.
Förlåt!
Jag...har nyheter.
–Jag också. –Läs det.
Ett stipendium till Harvard?!
–Alex, vad roligt! Gratulerar! –Är det inte otroligt?!
–Har du hört nåt från Boston College? –Nej.
–Du kommer säkert in. –Har du berättat det för Bethany?
Hon kommer att ta det bra. Hon är besatt av mitt hår.
Hon drar i det och grimaserar när vi har sex...
Nu räcker det.
Struntar du i vad hon ska säga?
Vad är det? Du försvarar Bethany. Vad har hänt?
Inget.
Jag trodde att du skulle bli gladare. Vi är på väg till Boston! Kom igen!
–Det är jätteroligt. Bra jobbat! –Du ska ju också följa med.
Planet går om tre dagar, så jag hinner installera mig innan terminen börjar.
–Du måste boka din biljett. –Javisst.
Jag har några grejer som jag måste fixa först, men jag kommer.
Akta dig för terrorister, tryckfall och fågelflockar. Jag menar det!
–Jag kan skjuta upp resan om du vill. –Nej, du ska gå ombord på planet.
Jag har nåt... Blunda.
Blunda.
Ge mig ditt finger. Håll kvar det så.
Nordamerika.
Hör av dig.
Okej.
Vi ses om två veckor.
Boston.
Om jag hade sagt nåt hade hans liv också varit förstört.
Jag hade tvingat svinet att stanna.
Nej, han är inte pappan. Det är en annan nolla.
Du är mer intressant än du ser ut. Gör dig bara av med saken.
Mina föräldrar är katoliker. Jag tror inte på allt det där, men jag kan inte.
Allt var uträknat: Flytta till Boston, plugga, få ett toppjobb.
Vid 27: öppna hotell, gifta mig, skaffa barn.
–Hela livet planerat i detalj... –Nu ska jag få barn.
Bli morsa utan karriär, bidragstagare, tjock, tunnhårig...
Ja, du kan likaväl ta livet av dig på en gång. Jag kan ge dig tabletter.
Det finns många som inte kan få barn, men som vill ha ett. Adoptera bort det.
Jag kan ändå flytta till Boston, söka till college på nytt eller skaffa jobb–
–fast ett halvår senare. Jag behöver bara komma med en ursäkt.
–Det där är total förnekelse. –Ja, men det är bästa lösningen.
–Vem är det? –Alex.
–Har du berättat det? –Bara när jag kommer till Boston.
Du lär få sota för alla dina lögner.
–Det trängde bara ut ur henne! –Det kan hända dig.
Hela magen exploderar. Blod och inälvor.
En alien rusar ut och biter av dig huvudet.
–Sluta! Att vänta barn är heligt. –Det kan inte höra oss.
–Jo, och kalla det inte för "det". –Det är en flicka.
–Har du fått veta det? –Jag frågade för soc–killens planering.
–En flicka! Har du tänkt på några namn? –Nej, de nya föräldrarna får välja.
–Visa den! –Gravidmagar är inte allmän egendom.
Varsågoda.
Titta!
Herregud!
Hon har hicka! Den lilla saken har hicka.
Så gulligt!
Visst...
Mitt barn, hör du mig?
Försök hålla andan, så här.
Duktigt, Katie!
Fast du kommer nog inte att heta så...
Det kommer! Handdukar! Varmt vatten!
–Var är barnmorskan? –Jag vet inte!
–Det kommer nu! –Kom igen! Kom igen!
–Barnmorskan är här! –Fort!
Den vägen. Tack så mycket. Där inne.
Ut!
–Att vara tjej suger. –Ja.
Hejsan.
Det måste vara socialarbetaren.
Vill du hålla henne?
Eller ska jag gå ner med henne på en gång?
Katie.
Söta lilla Katie.
Jag lovar, Katie.
Jag ska bli en bra mamma.
Katie.
Det blir snart bra.
Snälla Katie, det blir snart bra.
–Mitt liv är över. –Vänta bara tills du blir mormor.
Katie. Katie...
Jag minns när vi körde hem med dig från BB.
Du gallskrek hela vägen.
Jag var så rädd att jag brände tre rödljus och miste körkortet.
–Det har du aldrig sagt. –Du tillhörde inte klubben.
Regler att tänka på för att inte bli galen:
Nummer ett: Amma aldrig på offentlig plats.
Nummer två: Låt aldrig Katie studsa i knäet när hon nyss har ätit.
Nummer tre: Gråt inte när hon gråter.
Och nummer fyra: Viktigast av allt: Tro aldrig att du går säker.
–Vi ses, tjejer! –Hej då!
–Rosie? –Åh nej...
Tragiskt... Gick det bra?
–Säg att det inte är ditt! –Nej!
–Jobbar du som barnflicka nu? –Ja, det är bra betalt.
–Skulle inte du till Boston med Alex? –Nej, barn är den bästa utbildningen.
Vem är pappan?
Få det att släppa!
–Jag måste gå! –Hej då!
–Alex?! Vad gör du här? –Jag är här över helgen. Överraskning!
–Toppen! Vi går och tar en kaffe. –Nej, vi stannar här. Sätt på kitteln.
–Vad har du haft för dig? –Lite av varje. Snygg frisyr!
–Tack. Hur är det? Du verkar stressad. –Nej då. Hur går läkarstudierna?
Det är fascinerande.
–Vi har precis läst obstetrik. –Jaså?
Jag har mycket att lära. Vad gillar du bröstpumpar?
Rena mardrömmen.
–Herregud... Hur fick du...? –Bethany.
Snabbt jobbat...
–Jag skulle berätta det för dig, Alex. –När då?
Jag ville inte hindra dig från att åka.
Hon har haft kolik i månader.
Mitt liv består av amning, rapning och blöjor.
Jag tänker bara på bajs: hur mycket, när, vilken färg...
Jag hoppas att du menar hennes.
–Vad hände med Greg? –Han fick jobb på Ibiza, tack och lov.
Får jag bli gudfar?
Jag vill inget hellre.
Genom att inte säga nåt höll jag drömmen vid liv.
Det fanns nån där ute som fortfarande såg mig som Rosie–
–och inte den här främmande nya personen jag har blivit.
Sist jag såg så där deppig ut försökte jag hänga mig i min favoritslips.
Hej, jag heter Phil.
–Alex. –Jag har skickats hit som en god fe.
–Du liknar inte direkt nån fe... –Syrran vill att du bjuder på en drink.
Vem är hon?
–Den heta bruden från klassen? –Sally, familjens lyckade exemplar.
–Hej. –Hej.
Alla undrar varför den gulliga britten ser så sorgsen ut.
–Jag är ledsen... –Du är faktiskt här med oss nu.
Vi kan vara kul att umgås med.
Katie, din första jul! Hoppas att du fick min klapp.
Tack för boken, Alex. Hon kommer att älska den...en dag.
Här är min nya lägenhet. – Vad gör du, älskling?
Hjärtan.
–En favorit: "Tillbaka till framtiden." –Som gjord för badrummet.
Kom till mamma. Duktig flicka!
Älskade Katie, det är din fjärde jul. Tralala...
Fick mamma mitt julkort?
Allvar?
Tack för Katies present. Hon kan nu cykla och räkna till fem.
Tre, fyra, fem.
Jag har fått jobb och har äntligen flyttat hemifrån.
Miss Dunne! Välkommen tillbaka! Takvåningssviten?
Det stämmer, tack.
Mamma, det är min första skoldag!
Jag har hört att några sängar blev stulna nyligen. Konstigt, va?
–Ja, mamma. –Nu kan ingen komma och stjäla vår.
–Är du min pappa? –Nej, bara en snäll man som hjälpt mig.
Jäklar! Fel nyckel...
–Mitt huvud! –Gnällspik!
–Där borta! –Gå på!
Fort, mamma!
Ursäkta.
–Jag älskar dig! –Jag älskar dig också.
–Drömde du att du var ett föremål? –En pil som flög genom luften. Grymt!
–Obegripligt. Hur kan man vara en sak? –Jag vet inte. Jag har alltid drömt så.
Du verkar ha problem med självkänslan. Du borde prata med nån.
Det var hår efter rakningen i badrummet i dag igen. Jag är allergisk mot sånt.
Nästa gång du drömmer konstigt kan du kanske vara nåt användbart–
–som en dammsugare.
–Vi har en städerska. –Ska hon få tro att vi är hopplösa?
Det är precis vad vi är.
–Hur är det fatt? –Jag fick sand i ögonen.
Titta på mamma!
Jag drömde att jag var en pil.
Den lilla metallbiten på spetsen som susade fram genom luften.
Hur kändes det?
–Konstigt. –Lugn, du har alltid haft såna drömmar.
Jag saknar dig, Rosie. Snälla, hälsa på.
–Tror hon att du kommer med en pappa? –Nej, jag har inga förväntningar.
–Bra, för han har en flickvän. –Han nämnde henne aldrig.
Katie vet att det inte betyder nåt.
Katie vet också att han ville träffa hennes mamma.
Och hon känner honom bättre än nån och kan avgöra det.
Och...
Kul att se dig!
–Trött? Hungrig? –Nej, hur så?
–Vill du ha en till? –Javisst.
Jag kommer strax.
Du är ny här, va? Jag heter Jonathan.
–Rosie. –Rosie? Vad sysslar du med?
–Jag är mamma. –Är det en roll? Läser du teater?
Jag är mamma till en femårig flicka.
Häftigt!
Vill du ha en drink eller nåt?
–En gin och tonic. –Mobil? Bilnycklar?
–Kom igen! –Jo, du ska i!
–Nu åker du i! Ett, två... –Rosie...
...tre!
–Hjälp mig upp. –Okej.
Nej!
Förlåt.
Jättesexigt, Rosie.
–Du bad om det. –Nej, nej!
Bananer?
Fick du det?
Fånga!
–"Ett långt och lyckligt liv." Så rart. –Får jag byta?
–Föredrar du min? –Ja.
Ja, jag vet precis vad jag pratar om.
Ja, du går ju här, så det borde du.
Det känns konstigt att jag kunde ha bott här–
–men jag ångrar inte att jag födde Katie. Hur skulle jag kunna det?
Hon är en fantastisk unge.
Det konstiga är...
...att hon påminner mer om dig än Greg. Det är väl för att jag älskar henne.
Vi borde gå.
Ja.
Verkligen söt. En fluffig boll. Allvarligt talat.
Sally, Rosie. – Rosie, Sally.
–God morgon. –Hej.
–Det här platsar på ett museum. –Det är bara vaktelägg...
...sparris i filodeg och rucolasås.
Jag brukar äta vita bönor.
Gamla hederliga brittiska vita bönor. Noll näringsvärde.
Ja, men gott på rostat bröd.
–Du vet ju att jag inte kan dricka. –Ja, men vi behöver känna spritdimman.
Varför kan du inte dricka, om jag får fråga?
Alex?
Vad är det?
Alex och jag ska ha barn.
Det har gått 12,5 veckor.
Vad roligt!
Gratulerar! Gratulerar...
–Alex, det har du inte sagt. –Förlåt. Det trodde jag.
–Jag ska hjälpa dig. –Pappas antika bord! Fort!
–Jäklar! Fan också! –Kan du inte bara säga "fudge"?!
Titta nu!
Det gör inget. Ingen fara. Herbs vernissage är om en timme.
Allt kommer att ordna sig.
Jag är ledsen. Sally hade planerat in det sen länge. Det varar inte länge.
–Raring, dr Jones står vid räkbollarna! –Älskling, inte nu.
–Han är chef på toraxkirurgen, Alex. –Hon har rätt. Gå du.
Kom!
Den här bilden är en av mina favoriter.
Den fångar det flyktiga ögonblick när man ser nåt genom kamerans öga.
Lite som kärlek vid första ögonkastet. Man stannar upp.
–Plötsligt ser man det för vad det är. –En massa smörja.
–Rosie! Vart är du på väg? –Hem, till England.
–Det känns fel att bli inblandad. –Det är lugnt.
–Vi behövde rensa luften. –Bra för er, men inte för mig.
Vi var ute hela kvällen, din flickvän väntar barn och du sa inget!
Inget hände. Vi hade bara kul.
–Är jag här för att du ska ha kul?! –Jag ville träffas. Du är min bästa vän!
Eller så behövde du nån från ditt gamla liv som kunde säga sanningen.
–Vilken sanning? –Att du har ställt till det för dig!
–Har jag? –Och du förnekar det.
–Nu projicerar du. –Sluta yra! Låt oss prata som britter!
Visst.
Jag var rädd att det var svårt för dig att komma hit.
–Svårt? –Du har haft det tufft, Rosie.
Och se var vi bor, vår lägenhet, vår livsstil...
Du trodde att jag var avundsjuk. Jag tycker synd om dig!
Ditt dåliga privatliv får dig att smöra dig uppför karriärstegen.
Dåligt privatliv? Ett stadigt förhållande, en vacker flickvän.
Mycket gemensamt, stort umgänge, ett barn på väg med två föräldrar.
–Rosie, kom igen, jag... –Glöm det, Alex!
Klättra på, du. Kom inte och klaga sen när du inser att du är tom inombords.
–Ingen fara. –Bra.
–Utmärkt! –Fantastiskt!
Helvete!
Åh nej...
–Glad att se mig? –Vad gör du här?
–Du skickade Katies teckning till mig. –Det var bara ett infall, ett misstag.
–Jag väntade mig inte att få se dig. –Jag vill se henne! Jag är ju pappan!
Pappa? Tror du att de där ger dig rätten att kalla dig för det?
Var var du när hon hade kolik, fick sin första tand eller tog sina första steg?
Du har otroliga ögon.
Jag är ledsen. Jag stack. Jag var ett svin.
Men varje dag i fem år har jag tänkt på henne.
–Hade hon tur med generna, som jag? –Din skitstövel!
Ge mig en chans. Jag kan ändra mig, jag lovar.
–Vill du att jag ska krypa för dig? –Upp!
–Idiot! Jag vill helst köra i väg dig! –Jag förstår dig.
Men du får en chans. En chans. Men gör du nåt dumt åker du ut.
Du ska vara lika snäll som tomten, påskharen och Tom Hanks tillsammans!
–Ja. –Köp de dyraste illrosa skor du hittar!
Jag går och googlar.
SITT NER OCH HÅLL TYST!
Vad gjorde du?!
Han lät dig åka ensam till sjukhuset mitt i natten med en kondom i fittan!
Han är Katies pappa. Hon lyser upp så fort hon ser honom. De trivs ihop.
Det hade aldrig hänt om han hade haft ful kropp. Han har tränat...
Du är ond.
Jag vill bara höra ihop med nån. Jag är trött på att vänta, och det känns bra.
Vi är en familj.
BRÖLLOPSINBJUDAN
ROSIE & GREG 21 MARS 2009
–Sluta hoppa! –Jag kollar om alla har kommit.
–Alla vem? –Hur mår den rodnande bruden?
Som en galen kanin.
Så där, ja...
Åh...
Ta inte illa upp, älskling, men om du inte är helt säker–
–så säg det nu, så går vi härifrån med huvudet högt.
–Så du gillar alltså Greg? –Kom nu, så får vi dig gängad.
Alex ringer
–Gillar du den här? –Katie...?
–Mamma! –Förlåt...
–Hallå? –Sally?
Rosie? Vad kan jag stå till tjänst med?
Är Alex där?
Har han inte berättat? Alex och jag har separerat.
–Va?! När då?! –För typ åtta veckor sen.
På din bröllopsdag.
–Herregud! –Vad då?
–Vattnet gick just!
Gud! Är du säker? Du kanske kissade på dig?
–Nej! Var är Herb? –Herb? Konstnären?
Herb! Barnet är på väg!
Det kommer nu! Herb!
Åh, Alex, om jag bara hade vetat...
Och förresten... Herb??
Sally var otrogen med honom. Han är pappan.
Åh, Alex:(:(
Det är lugnt. Jag var ändå inte redo att bli pappa.
5 ÅR SENARE
Katie!
–Knacka! –Musiken är för hög!
Jag hör inte. Musiken är för hög. Gör inte så!
Ja, musiken måste kännas.
–Har du på dig läppstift? –Kan man få vara i fred?
Okej.
–Har ni underställen? –Det är Medelhavet!
Och kontanter? Jag har lite. Laddare? – Din plånbok, pappa?
–Rosie, sluta låta som en hönsmamma! –Hej då!
–Jag älskar er! –Hej då!
Hej då!
Mina föräldrar reser bort medan jag gnatar på en tolvåring om läppstift.
Tala om att mitt liv är totalt misslyckat!
–Bethany? –Rosie Dunne. Jobbar du här nu?
–Jag har avancerat till receptionen. –Gratulerar!
Men du... Vilken otrolig succé!
Direkt från Marocko till New York, Boston och Chicago. En mardröm!
–Stackare... –Ja.
–Boston? Sök upp Alex. –Alex Stewart? Håller ni kontakten?
–Javisst. Det skulle muntra upp honom. –Toppen! Jag tar hans uppgifter sen.
Tack. Kan jag få upp lite Evian? Det enda vatten jag dricker.
Tre flaskor. Och städning två gånger om dagen?
Javisst.
Så misslyckat är ditt liv.
Mamma? Hur är det i Nice? Har ni hittat några bra matställen?
–Mamma, hur är det? –Jag är ledsen.
Åh, Rosie...
–Mamma, vad är det? –Jag har dåliga nyheter, gumman.
Mamma?
Mamma, vad är det?
Kära hälsningar, Alex
Hej.
Var det du?
Ja.
När jag fick höra det–
–var det som om tiden backat och jag var en strulig grabb igen.
Jag beundrade din otroliga pappa.
Förlåt.
–Jag fick aldrig säga farväl. –Kom hit.
Hallå där! Bort med tassarna från min kvinna!
Jag pratade just med din kusin. Hon är så tråkig!
Allvarligt? Är du full?!
–Begravningar är jobbiga, Alex. –Rosie har jättetrevligt...
–Dra åt helvete! –Snälla du.
Tack för att du kom. Det uppskattar vi.
Nu går vi.
Rosie, du förtjänar nån som älskar dig av hela sitt hjärta.
Nån som alltid finns där för dig och som älskar hela dig.
Kram, Alex.
–Jag vill ha mina grå tajta jeans! –Okej, jag hämtar dem.
–Nåt till mig? –Ja, bara det här.
Från pappa? Från Frankrike, dagen innan han dog.
Läs det inte.
Du blir bara ledsen.
–Det är jag redan. –Då så.
Vill du att jag stannar?
Konstigt nog inte.
Okej. Ring mig om du behöver nåt.
Kära Rosie, jag kan inte fatta det!
Äntligen är jag här och promenerar längs Medelhavets kust!
Som jag har väntat på det här ögonblicket!
På nåt sätt kom livet i vägen. Jag ångrar inte en minut av det.
Men vi glömmer lätt våra drömmar.
Jag vet att du också hade drömmar som nu känns som borta för gott.
Men jag är så stolt över den kvinna du har blivit, Rosie – över Katies mamma.
Det jag sa är fortfarande sant:
Du klarar allt du vill.
Så fortsätt jaga dina drömmar, älskling.
För min skull. Pappa.
Hur kan nån plötsligt bara vara borta?
Fan vet...
Han gjorde allt han ville. Han glömde inte sina drömmar.
Vad skulle du säga–
–om jag använde min del av pengarna från huset till att köpa ett hotell?
Ett enkelt ställe, men det skulle vara mitt eget.
Det skulle vara jättehäftigt, mamma.
Rosie, jag förstår att du inte har hört av dig. Jag måste bara få veta en sak:
Är du lycklig med honom?
Det mesta i mitt liv har blivit fel, men på nåt sätt fungerar vår familj.
Så svaret på din fråga borde väl lyda:
"Ja."
Hej! Titta här: The Sweetlands Hotel. Det var där vi hade sista skoldansen.
De har gått med i vår koncern. Jag letade rabatter och hittade en bokning.
Det är ju Gregs namn! Bröllopssviten! Nu i helgen?!
Han är ju redan där uppe i affärer. Tror du...?
Vår bröllopsdag!
Det är han.
–Hej! –Hej, snygging!
Jag måste stanna några nätter till. Han vill att jag ser några ställen till.
Kan du åka med Katie till din mamma så hämtar jag upp er på söndag?
Älskling?
–Javisst. –Bra. Då ses vi sen.
–Vi hörs sen. –Hej då.
Kolla bokningen.
Här har vi den: Bröllopssviten för två. De checkade in för två timmar sen.
Åh, Rosie...
Rosie! Vad tänker du säga?
Helvete!
"Rosie, du förtjänar nån som älskar dig av hela sitt hjärta."
"Nån som alltid finns där för dig och älskar hela dig – och dina brister."
"Katie behöver sin pappa, så glöm det här om jag har fel"–
–"så nämner jag aldrig saken igen. Greg är inte rätt man för dig."
"Två gånger har jag missat dig. Vi måste våga nu och ta chansen."
"Jag kan göra dig lycklig. Ring om du känner som jag. Kram, Alex."
Alex, är du där?
Kan du prata?
Det vill du nog inte.
Alex, snälla! Nu är du konstig!
Videosamtal från: Alex Stewart.
Bethany?!
–Vad gör du där? –Jag bor här nu.
–Se vem det är, snuttis! –"Snuttis?"
Rosie?
Älskling, det där vi pratade om förut... Fråga henne, snutten.
Bethany och jag tänkte: "Varför vänta?"
Så hon har börjat organisera hela grejen, men Phil sa nej.
–Så då dök förstås ditt namn upp. –Vi ska gifta oss!
Nästa vecka! Före modeveckan i New York. Du måste vara vår best man!
–Fast du är en flicka... –Du sa åt mig att åka hit.
Det här hade aldrig hänt annars. Tack!
Du är en toppenvän. Så fort nåt går fel får jag perspektiv av att se på dig.
Han friade på en båt, som Kate och Leonardo i den där däckscenen.
"Titanic." Det var ju passande...
Alex är din. Det har han alltid varit. Här är beviset!
Han skrev det för flera månader sen! Och han är min bästa vän.
–Nej, jag är din bästa vän, okej? –Vi missar bara varandra hela tiden.
–Det kanske inte är meningen. –Jag ska förklara så att du förstår.
Fartyg. Isberg. Fartyg kör på isberg. Kalabalik. Skräck. Ett hav av is.
Alex sitter i sista livbåten med en plats kvar. Till Bethany?
Eller till Rosie?
Vem väljer han?
–Ska du emigrera? –Tidsbrist. Du betalar övervikten.
–Är det skolutflykt? –Katie och Toby är oskiljaktiga.
–Är ni ett par? –Nej, vi är vänner!
–Gud, ge mig styrka! – Kom, vi är sena! –Lugn! Och vi har 5–6 timmar extra sen.
–Vad händer?! –Vulkanisk aska.
–Det blir tyvärr 5–6 timmars försening. –Där sprack schemat.
Inte så fort!
–Ta era saker! – Sätt fart, Katie! –Jag kommer!
–Ruby, kom igen! –Mamma!
Och du tyckte att flyget var jobbigt... Klä på er i bilen! Vi är jättesena!
–Ursäkta? –Allt sitter fel!
–Vem är du? –Ruby.
Trevligt att råkas. Vill du gifta dig med mig?
–Ja. –Va?! Oschyst! Så lätt kan det inte gå!
–Hon vill få alla att se tjocka ut. –Det funkar.
Nej, om du bara visste hur svårt det är...
En sista varning: Alex kan dricka hur mycket som helst–
–vilket jag upptäckte på min 18–årsdag när han bjöd mig på tequila–slammers.
Folk brukar säga att de var så fulla att de inte minns nåt–
–och då svarar man alltid: "Det är inte möjligt." Tro mig, det är det.
Att välja en...
Att välja personen som man vill dela sitt liv med–
–är ett av de viktigaste besluten man fattar här i livet.
Nånsin.
För när det blir fel blir ens liv grått.
Och ibland märker man det inte förrän man vaknar upp en morgon–
–och inser att åren har gått. Det har vi båda upplevt, Alex.
Din vänskap har gett mitt liv fantastisk färg–
–till och med när det har varit som mörkast.
Och den gåvan har gjort mig till den lyckligaste personen i världen.
Bara jag inte tog det för givet. Det kanske jag gjorde. Ibland ser man inte–
–att det bästa som har hänt en finns mitt framför näsan.
Men det är helt okej.
Det är det.
För jag har insett att oavsett var du är–
–vad du än gör eller vem du än är med...
...kommer jag alltid att uppriktigt–
–fullt och fast älska dig helt och hållet.
Som en syster älskar en bror och en vän älskar en vän.
Jag ska alltid vaka över dina drömmar, Alex–
–hur knäppa och skruvade de än är.
Så snälla ni, låt oss nu skåla...
...för brudparet!
För brudparet!
–Visa mig vad du kan nu! –Okej, är du beredd? Gillar du det?
Älskling, vad är det?
Katie?
–Katie... –Hon gick ut här.
–Katie? –Mamma?
Vad gör du här ute?
Toby kysste mig, mamma.
–Är det så hemskt? –Ja, det är klart!
Jag iakttog er i kväll. Ni passar ihop. Ni är ett team.
Det skulle ju vara som om ni kysste varann! Jag säger att vi glömmer saken.
Katie, det vore ett stort misstag.
Avvisar du honom nu lär han göra allt–
–för att hitta den bästa och vackraste flickan i världen för att glömma dig.
Han kommer att gifta sig och leva med en annan kvinna–
–och intala sig att hon är perfekt...
...och att han måste vara lycklig.
Men hon kommer inte att vara du.
–Men ni har väl aldrig kyssts? –Naturligtvis inte!
–Katie? –Toby!
Jag är ledsen. Vi låtsas som om det aldrig har hänt...
Alex?
Jag insåg inte förrän nu i kväll att du inte minns det.
Din 18–årsdag. Det var efter fem tequila–slammers, tror jag.
Innan du föll av stolen.
Var det därför du bjöd Bethany på dansen?
Och du gick dit med Greg.
–Hej då. –Okej.
SÅLD Herrgård
Skål!
Vad fint det är!
Ditt eget hotell! Din pappa hade varit stolt.
Tjejen! Tjejen! Vi har en gäst!
–Har ni nåt ledigt rum? –Javisst.
Ett enkelrum för en natt.
Välkommen! Du är vår första gäst.
Har vi träffats förut?
Kondomen lossnade i min slida och jag kan inte hitta den!
Jag tror inte det.
–Ruby, följer du vår gäst till rummet? –Javisst.
–Och gratis champagne! –Den här vägen...
Sängen är ny och bred! Och man har havsutsikt.
Det är jättefint! Ni kommer säkert att trivas.
Hej.
–Hallå där! –Nej, jag vill se honom!
Jag antar att jag behöver ett rum.
Nåt bagage?
Nej, det lämnade jag hemma.
–Så din fru...? –Kommer inte.
Vi visste båda att det inte var rätt.
Havs–eller trädgårdsutsikt? Jag rekommenderar havet.
Då säger vi det.
Ett rum med havsutsikt.
Ruby, följer du vår gäst upp till rummet?
Ursäkta, chefen, men jag är upptagen.
Den här vägen, tack.
–Jag hade en konstig dröm på planet. –Var du ett bältesspänne?
Nej, en ventil i en sån där jobbig fläkt? Jag får aldrig av dem!
Nej.
Jag var jag.
Och du var du.
Du stod precis där du står nu och såg perfekt ut.
Och jag tog dig i min famn på ett manligt sätt...
...så här, och sa:
"Rosie Dunne, får jag gå på dansen med dig?"
Bättre sent än aldrig.