See on Berk,
kõige paremini hoitud saladus, kus iganes.
Ei näe suurem asi välja, aga see märg kivikuhi
peidab endas nii mõndagi üllatust.
Elu siin on vapustav, aga mitte araverelistele.
Enamik naudib hobisid nagu nikerdamine või tikkimine,
aga Berki rahvas eelistab
sellist asja, millel nimeks
lohede võiduajamine!
Vabandust, Kalajalg. Kas sa tahtsid seda?
Tatikärss, see oli minu jagu!
Ole lahke, musi.
Kas kiitsin, et oled täna nii kena,
sest sa oledki.
No kuule, Rops. Siin hakkab juba haisema.
Ei. Ta vihkab sind endiselt.
Laseme siit jalga, Rööts!
Nonii!
Jee!
Üheksa kaksikutele,
Astrid on kolmega maas.
Kalajalg ja Tatikärss kõige taga.
Ja Kokutisest...
pole jälgegi.
Ajasid talle oma suure jutuga hirmu nahka, Stoik?
Mida sa teed, Tatikärss?
Nad võidavad nüüd ju.
Minu printsess. Mida tahab, seda saab.
Sigrun? Kas ta ei püüdnud sind elusalt matta?
Ainult mõneks tunniks.
Lohed olid siin varem paras probleem,
aga see oli viie aasta eest.
Nüüd on nad sisse kolinud. Ja miks ei peaks?
Meil on eritellimusel tallid,
söö palju jaksad toidupunktid,
täisteenindusega lohepesula,
ka viimase peal tuleohutussüsteemid.
On aeg, Molu.
Täpselt nii. Viimane ring!
Must lammas! Lase käia, Marulind.
Me suudame selle veel ära võita!
Lase käia, Rops! - Läksime!
Põruta, Mürakas!
Läksime! Läksime! Läksime!
See on sinu suur hetk.
Kena lendu!
Üles, üles, üles!
Ei! - Jah!
Tubli töö, Mürakas.
Palun, kallis. Minu oma on kümmet väärt.
Jee! Must lammas!
Te kaklete Sigruni pärast?
Ma olen täiega võitmas!
Me võidame üheskoos!
Ei!
Nüüd ei peata mind keegi!
Peale minu. Me oleme ühendatud, geenius.
Ära püüa varastada mu aupaistet! - Hei!
Näita neile, Astrid!
Minu aupaiste! - Alati rikub kõik ära!
Pole lammast, pole aupaistet!
Käes!
Astrid!
Hästi mängitud!
See on mu tulevane minia!
Vabandust.
Marulind!
See teeb kokku 13! Astrid võidab mängu!
Jah, Berk on üsna täiuslik.
Kogu mu raske töö tasus end ära.
Tore on, sest kui viikingid istuvad lohede turjal,
muutus maailm kohe kõvasti suuremaks.
Jee!
Mida sa arvad, sõbrake?
Tahad veel korra katsetada?
Hambutu! Kõik läheb hästi.
Valmis?
Jee!
See on nii äge!
Enam pole äge!
Hambutu!
Oi, ei!
See tuli küll täitsa eikuskilt.
Peame töötama su soololiuglemise kallal.
See lukustatud saba
muudab päästmise ajal päris kohmakaks?
Näib, et leidsime jälle ühe, sõber.
Mida, sa ootad vabandust?
Kas sa sellepärast mossitadki, tossakas tita?
Säh, vaata seda!
Kas tunned juba?
Kas tunned mu südamest tulevat kahetsust?
Nonii, niimoodi.
Sa ju ei tee ühe jalaga sandile...
Sul on õigus! Õigus! Sinu võit. Sinu võit.
Ta ongi maas. Ja pilt on inetu.
Lohed ja viikingid, jälle vaenujalal...
puhkemas on vihane võitlus...
Sa ju tead, et see ei tule pesus maha.
Mis me sellele nimeks paneme?
"Sügelev Kaenlaalune" olgu nii.
Mis sa arvad, sõbrake?
Kas neis metsades võiks olla mõni tüvevikat?
Või mõni sosistav surm kaljudes?
Kes teab? Võib-olla leiame veel ühe öise raevu?
Kas see poleks tore?
Noh, kuidas siis on? Laseme edasi?
Tere päevast, mileedi.
Kus sa olnud oled?
Tere.
Võidusõitu võitmas, mida muud?
Aga küsimus on hoopis selles,
kus sina olnud oled?
Vältimas oma isa.
Oi ei. Mis nüüd siis juhtus?
See meeldib sulle.
Ärkan üles. Päike paistab.
Nimetud nuhtlused laulavad räästas.
Vean end alla hommikust sööma,
mõeldes, et maailmas on kõik korras, ja siis...
"Poeg, me peame rääkima."
Mitte praegu, isa. Mind ootab terve päev tolategemist.
Hea küll, esiteks, ma ei kõla nii.
Kes see tegelane on?
Ja teiseks, mida sa mu õlgadega teed?
Jah, väga meelitav imitatsioon.
Igatahes, tema räägib, et...
"Sina, poeg, oled Berki uhkus, ja ma olen väga uhke."
"Oi, tänud, isa."
"Ma meeldin iseendale ka."
Millal ma kätega niimoodi teinud olen?
Just praegu tegid.
Olgu. Püsi lihtsalt paigal.
See on väga tõsine asi.
"Sa oled nüüd täiskasvanu
"ja kuna ükski pealik ei võiks loota paremat järeltulijat...
"olen otsustanud..." - Teha sinust pealiku!
Oh, mu jumalad! Kokutis, see on äge!
Sa kulutad vedru ära. See on väga tundlikult kalibreeritud.
Jah...
seda ma siin seedinud olengi.
Mida sa talle ütlesid?
Eimidagi. Kui ta ümber pööras, olin läinud.
See on suur vastutus.
Kaart peab ootama jääma
pean Hambutuga lendama, sul pole aega...
See pole minu jaoks, Astrid.
Kõik need kõned ja planeerimine ja küla juhtimine, see on tema rida.
Tundub, et sa ei saa asja ivale pihta.
Ikkagi pealik. Mäherdune au.
Mina oleks päris elevil.
Ma pole sinusugune.
Sina tead täpselt, kes sa oled.
Oled seda alati teadnud.
Aga mina otsin ikka veel.
Tean, et ma pole oma isa
ja pole eales kohanud oma ema,
nii et kelle see minust teeb?
See, mida otsid, pole kuskil seal, Kokutis.
See on siinsamas.
Võibolla sa lihtsalt ei märka seda veel.
Võibolla.
Aga sa tead,
et seal kuskil on miski.
Kokutis...
Püsi lähedal.
Mis siin juhtus?
Rahulikult, sõbrake.
Kokutis!
Tuld!
Astrid, vaata ette!
Kokutis!
Ettevaatust sabaga!
Siduge jalad kinni!
Kas see on see, mida ma arvan?
Stopp!
Marulind!
Mida sa teed?
Jälle tagasi?
Tee või püksi.
See on ju öine raev.
Mõtlesin, et need on kõik lõplikult kadunud.
Paistab, et õnn on meie kasuks pöördunud.
Sellist Dragol polegi veel
tema lohede armees.
Lohede armee?
Kuulge, me ei taha pahandusi.
Sellele pidanuks mõtlema enne, kui meie lohed varastasite
ja meie kindluse sodiks tampisite!
Millest sa räägid?
Arvad, et meie tegime seda?
Lohepüüdmine on niigi raske töö ilma heategijatest loheratsaniketa,
kes neid päästa üritavad.
Mis heategijad?
Kas loheratsanikke on siis veel?
Peale teie eilse vargast sõbra? Eks ütle.
Su poolel võib olla jäädsülgav lohe,
aga meil on norm täita.
Kuidas me selle jama Drago Luudvistile ära seletame?
Drago kes-vist? Kas sa arukalt ka räägid?
Ta ootab homseks oma armeele uusi lohesid.
Ja Drago juba vabandustega ei lepi.
Selle andis ta mulle eelmine kord,
kui ma tühjade kätega välja ilmusin.
Lubas edaspidi palju kurjem olla.
Kuule, me ei tea midagi mingist vargast
ega jäädsülgavast lohest,
su hullust bossist ega ta lohearmeest, eks?
Anna meile meie lohe tagasi ja me läheme
võõras vaenulik mees, keda kohanudki pole.
Kus mu kombed on?
Ma olen Eret,
Ereti poeg.
Parim lohepüüdja maailmas.
Lõppude lõpuks
ega igaüks öist raevu kinni ei püüa.
See on Hambutu. Ütleb, et me lähme. Kohe.
Nad kõik ütlevad nii.
Poisid, võtke nad kinni!
Marulind! Tule nüüd!
Läks! Läks!
Need lohed ei jää ealeski teile,
kas kuuled?
Drago võtab nad kõik!
Kähku, Mürakas!
Terekest, Stoik! - Kuidas läheb? Kena päev.
Tere, Trollikott. Vägevvõistlus.
Vabandust, pr. Akk.
On teda nähtud?
Nüüdseks vist üle maailma serva lennanud.
Kindel, et seda poissi küla juhtima tahad?
Sa ei pea ju veel kõrvale astuma.
Ta on valmis. Küll sa näed.
Seal ta ongi!
Berki uhkus!
Kes otsustas viimaks tööle tulla. Jee.
Vabandust. Takerdusin.
Isa, kas saaks paar sõna?
Kas midagi pakitseb hingel?
Mitte vist see, mida sa mõtled, aga jah.
Tubli poiss! Esimene õppetund.
Pealik teenib esmalt oma rahvast... nr. 41?
Kas me saaks omaette rääkida? - 40...
Mina! Mina! Ma olen järgmine!
Kui me saaks rääkida...
Vabandust. Ootan siin terve päeva.
Olgu, ma tahaks sellist kõrge istumise
paljude ogade ja suure pakiruumiga.
Igatahes. Saab tehtud, sir.
Isa, see on tähtsam kui sadulate tegemine.
Teine asi. Ükski töö pole liiga väike, kui jutt käib oma rahva teenimisest.
Vabandust, Torin. - Isa kas me räägiks...
Torin!
Sa lasid ääsil jälle ära jahtuda!
Aitab, Torin. Ma annan su ära.
Ole lahke. Lase käia. Võta aga.
Tõsiselt, ma tahan sulle rääkida uuest maast, kuhu me täna sattusime.
Veel ühe? - Uusi lohesid oli?
Me ei jäänud sinna uurima.
See rahvas polnud üleliia sõbralik.
Tõesti? Teie öine raevja surmav siug ei pannud neid rõõmust hõiskama?
Ei, see oli teistmoodi.
Mitte tavaline appi-jookske, mis on naljakas.
Need mehed olid kütid.
Lohepüüdjad.
Oleks sa nende kindlust näinud.
Tohutute jääogadega segi löödud. Imelik!
Ma ei ole iial midagi sellist näinud.
Kõige hullem, nad arvasid, et meie tegime!
Teie kaks leiate veel tõsiseid pahandusi!
Mitte kõigile ei meeldi selline eluviis.
Molul on õigus, poeg.
Hoiame parem omaette.
Sul on tähtsamatki, mida ajaga peale hakata.
Kui tähtsa teadaande ära teeme!
Nad loovad lohede armeed.
Vähemalt see, kelle heaks nad töötavad.
Dargo Luuvist või midagi.
Temast jäävad luud, kui mu lohet võtta püüab!
Või minu oma!
Oled ikka lollakas.
Imeilus lollakas.
Jah.
Luudvist? Drago Luudvist?
Jah. Oota.
Kas sa tunned teda?
Kõik lohed maa peale!
Mida? Miks?
Väravad kinni!
Tormiluugid ette! - Pea! Mis toimub?
Kiiremini!
Kuulsite! Kõik kinni!
Ükski lohe ega viiking ei lahku saarelt, kuni ma pole lubanud.
Oota, sest mingi tüüp, keda sa tead,
haub kusagil kaugel midagi?
Sest Drago Luudvist on hullumeelne,
südametunnistuse ja halastuseta.
Kui ta on kogunud lohedest armee, siis hoidku meid jumalad.
Lohed oma lautadesse! Kähku!
Lendame siis sinna.
Jälitame kütte Dragoni ja räägime temaga.
Ei. Me kindlustame saart.
Meie kohus on rahu hoida!
Rahu on läbi. Valmistan sind ette sõjaks.
Sõjaks?
Isa, kui Drago tuleb meie lohedele järele,
siis me ei saa teda niisama siin oodata.
Otsime ta üles, muudame ta meelt.
Tema meelt ei muuda, Kokutis.
Sa pead muretsema Berki pärast.
Pealik kaitseb omasid.
Kindlustage tallid! Kõik luugid kinni!
Kokutis, ära... - Ma pean.
Siiapoole!
Kiiresti!
Kokutis!
Eluga!
Kokutis!
Poisid, hoidke silmad lahti!
Selle tuulega jõuame koidu ajaks Dragoni,
nii et paneme laeva lohesid täis, ja kähku.
Siin pole aega valida.
Eret? - Kui tahame, et me pead...
alles jääks! Vasakus pardas!
Võrgud valmis! Püüdke nad kinni!
Seekord te ei pääse.
Tuld!
Laadige uuesti!
Uuesti laadida! Tuleb!
Ja mina veel arvasin,
et jääme tühjade kätega.
Ei. Täna on su õnnepäev. Anname alla.
Üks öine raev, üks surmav siug
ja kaks parimat loheratsanikku Luk Tukist läänes.
See peaks su bossi rõõmustama, eks?
Vabandage meid.
Mida sa teed?
Hambutu, koht.
Lohedele ei meeldi kitsad kohad, nad lihtsalt jäävad siia koos teiega.
Neist pole eriti mingit tüli.
Kui sa just nii ei tee.
Noh, puulaev, meri... Kuidas ujumisega on?
Pahasti.
Peaaegu unustasin. Relvastatud vange ei saa ju olla.
Mis plaan see siis on?
Just see, mida iga lohepüüdja vajab.
Üks ots katab tera peletu õudu süljega.
Teine piserdab hirmsa lukksakkselja gaasi.
Siis on vaja ainult sädet ja...
Jah, lase käia.
Kui nad võtavad sind nagu ühte enda seast,
saab taltsutada ka kõige tõrksama lohe.
Eks ole, sõber?
Anna siia!
Mis mängu sa mängid?
Ei mingit. Tahame Dragoga kohtuda. - Miks?
Ma kavatsen lohede asjus ta meelt muuta.
Ta võib väga veenev olla.
Kui oled võitnud ta truuduse,
teeb lohe sinu heaks ükskõik mida.
Siin sa küll kellegi meelt ei muuda.
Sinu oma võin muuta.
Just siin. Just praegu.
Kas tohib?
Loheratsanikud!
Pane mind maha!
Tatikärss, mida sa teed?
Näed, kui hästi ma kaitsen ja katan?
Mis värk nende võrkudega on?
Vaata ette! See läks
napilt.
Oh sa.
Mulle meeldib.
Võta mind.
Ärge laske!
Mida teie siin teete?
Me tulime teid päästma!
Mind pole vaja päästa!
Aitab!
Küll valisite ikka vale laeva.
Ma olen Eret, Ereti poeg.
Koristage see asi mu pealt ära.
Veel keegi?
Seda ma arvasingi.
Sadulasse. Lähme koju.
Ei.
Ah sa vastutustundetu...
Püüan kaitsta meie lohesid ja peatada sõja!
Kuidas on see vastutustundetu?
Sest just sõda ta tahabki, poeg!
Kord ammu toimus suur vanemate koosolek,
et arutada lohede nuhtlust, mis kõiki vaevas.
Meie sekka tuli üks võõras võõralt maalt,
üleni armiline ja lohenahkses keebis.
Ühtegi relva tal polnud
ja ta rääkis vaikselt, et ta
on Drago Luudvist, rahvamees,
kel sihiks inimkonna vabastamine lohede türanniast.
Ta väitis, et suudab lohesid juhtida
ja et vaid tema üksi võib meid kaitsta,
kui kummardame tema ees
ja järgneme talle.
Lollakas. - Hästi öeldud.
Jah, meie naersime ka.
Kuni ta mähkis end keepi ning hüüdis:
"Siis näete, kuidas minuta hakkama saate!"
Lagi lahvatas äkki leekidesse
ja läbi selle laskusid turvistes lohed
ning põletasid saali maatasa.
Mina üksi pääsesin sealt eluga.
Meestega, kes tapavad põhjuseta, ei saa mõistlikult rääkida.
Võibolla. - Kokutis!
Ma kavatsen ikkagi proovida.
Seda ma oskan.
Ja kui ma suutsin muuta sinu meelt,
siis muudan tema oma ka.
Tule.
Lähme. - Ei!
Juhata teised tagasi Berki.
Üheks päevaks on mässu olnud piisavalt.
Mulle see meeldib.
Sigrun!
Olgu!
Ära muretse, sõbrake.
Ma ei lase sinuga midagi juhtuda.
Ma luban.
Jäta nüüd, isa!
Tõesti või?
Olgu.
Ei mingeid järske liigutusi.
Oota, oota.
Hambutu!
Hei! Sa jätsid mu lohe sinna maha!
Ta ei saa ise lennata! Ta upub ära!
Hei!
Me peame minema tagasi mu lohe järele!
Kes sa oled?
Lohevaras?
Saad sa üldse aru, mida ma räägin?
Hambutu! Kõik on korras, korras.
Mul on ka hea meel sind näha.
Olin su pärast juba täitsa mures.
Kokutis?
Saab see olla?
Pärast kõiki neid aastaid?
Kuidas see võimalik on?
Kas ma peaksin sind tundma?
Ei, olid alles tita.
Aga ema ei unusta iialgi.
Tule.
Jäärapäine! Just nagu ta emagi!
Jaa, tema ei püsinud ka kunagi paigal.
Poiss on alles kakskümmend.
Ja viiking. Kas saaks olla hullemat segu?
Kui ma mõtlen, kui põikpäine ja tormakas sa ise vanasti olid...
Noh, ega palju polegi muutunud.
Sa ju tead, milline ta on. Tema alla ei anna.
Ja kui Kokutis leiab Drago enne kui meie...
Miski ei saa Kokutisele häda teha,
kuni öine raev tema juures on. Öine raev!
Otsi nad üles, Kolbamurdja.
Otsi üles.
Oota. Pea korra kinni.
Siiapoole! - Tule tagasi!
Tule.
Sa ei saa midagi sellist öelda ja jalga lasta!
Sa oled mu ema? Mida see...
Saad aru, kui segaselt see kõlab?
Tule, kiiresti!
Mul on küsimusi!
Kus sa kogu selle aja olnud oled?
Millega sa tegelenud oled?
Aga nad ütlesid, et sa oled surnud!
Kõik arvavad, et su sõi ära...
Siin sa oledki 20 aastat olnud?
Sa oled neid päästnud.
Uskumatu.
Sa polegi vihane?
Mida? Ei. Ma ei tea.
See kõik vajab lihtsalt seedimist.
Sa ei avasta just iga päev,
et su ema on mingi hull loheemand.
Vähemalt pole ma igav, eks ole?
Selles suhtes tuleb nõustuda.
Kas see meeldib sulle?
Mul pole sõnu.
Kas ma tohin...
Ta on ilus.
Uskumatu!
Ta võib vabalt olla viimane oma liigist.
Ja näe, ta on sinu vanune.
Vau. - Pole ime, et nii hästi läbi saate.
Ja sissetõmbuvad hambad!
Kuidas sul õnnestus... - Leidsin ta metsast.
Ta oli alla lastud ja viga saanud.
See suitsekihv kaotas ühe jala Drago Luudvisti loheraudades.
Selle vihmavikati tiib hävis lõikevõrgus.
Ja see vaene taarumörin
jäi vibulõksus pimedaks
ja oleks seal üksi ka surnud.
Ja mis see on?
Kas see on ka Drago küttide töö?
Jah...
Sellega on segane lugu...
Mina olen see, kes ta alla lasi.
Aga kõik on korras.
Ta tegi mulle tagasi!
Eks ole, sõbrake?
Sa ei suutnud mind tervenisti päästa, ega?
Pidid lihtsalt tasa tegema.
Seega, raudjalg!
Mida su isa sõprusest öise raevuga arvas?
Ta ei suhtunud sellesse kuigi hästi.
Aga siis ta muutus.
Nad kõik muutusid.
Ja üsna varsti olid kõigil omad lohed kodus.
Oleks see vaid võimalik. - Ei, tõesti.
Usu mind, ma proovisin ka,
aga inimesed ei suuda muutuda, Kokutis.
Mõned lihtsalt sünnivad teistsugustena.
Tõrvikud üles!
Berk oli maa, kus tapa või saa tapetud,
aga mina uskusin, et rahu on võimalik.
Stopp! Te teete asja ainult hullemaks!
See oli ebapopulaarne arvamus.
Kokutis!
Siis, ühel ööl, tungis meie majja lohe
ja leidis hällist sinu.
Tormasin sind kaitsma.
Aga nägin tõestust kõigele,
millesse olin uskunud.
See ei olnud tige metselajas,
vaid intelligentne, õrn olevus,
kelle hing
peegeldas mu enda oma.
Valka, põgene!
Ei! Ära tee!
Pea vastu!
Ei! Stoik!
Valka!
Stoik!
Valka.
Sa oleks isaga tol ööl peaaegu hukkunud,
sest ma ei suutnud lohet tappa.
See on meil pärilik.
Eemalolek murdis mu südame,
aga uskusin, et nii on sul ohutum.
Kuidas sa ellu jäid?
Pilvehüpik ei tahtnud mulle halba.
Küllap arvas, et ma kuulun siia.
Suure segalooma koju.
Alfatõugu.
Üks vähestest, kes veel alles on.
Igal pesal on kuninganna,
aga see siin on kõigi lohede kuningas.
Oma jäise hingeõhuga ehitas see graatsiline hiid meile pesa.
Varjupaiga kõigi lohede jaoks.
See ongi see jääsülgaja?
Tema ongi selle hävitustöö taga?
Ta kaitseb meid.
Me kõik elame tema hoole ja käsu all.
Kõik peale beebide muidugi,
need ei kuula kedagi!
Ma olen elanud nende seas
juba 20 aastat, Kokutis,
avastanud nende saladusi.
Sa meeldid talle.
Oled kindlasti näljane.
Jah, süüa võiks. - Tore. Söögiaeg.
See ei meeldi mulle.
Nad pidanuks juba Kokutisega tagasi olema.
Mulle ka ei meeldi. Eret Ereti poeg
oli mu unistuste mees. Mu kõik!
Musi, ma kasvatasin su pärast näole karvad.
Mina ka.
Mis siis, kui Drago nad alla lasi?
Mis siis, kui nad vajavad meie abi?
Me peame nad üles leidma.
Oota, mida? Ei, Stoik ütles...
Vahet pole, mida ta ütles, kui nad kinni võeti.
Läksime!
Kas me lähme tagasi?
Meil pole kuhugi minna ega midagi müüa
ega päid ette näidata!
Kui me ei lähe lohedega ja ruttu...
Vaata ette, mida soovid!
Eret Ereti poeg!
Mis see on?
Inimrööv.
Jee! Kas ta võib minuga sõita? Kas võib?
Sina näitad meile teed Drago juurde.
Ja aitan loheratsanikud Drago laagrisse? Tapa mind kohe.
Seda saab korraldada. Marulind, viska maha!
Tubli tüdruk!
Marulind, too ära!
Hea küll!
Olgu! Ma viin teid Drago juurde!
Toimib iga kord.
Ma arvasin, et läheme sööma.
Lähmegi.
Lohesaarelt leidsin ma
selle saarestiku.
Näed.
Siin üleval olles
ei tunnegi ma külma. Tunnen end lihtsalt...
Vabana.
Selline tunne ongi lohe olla, Kokutis.
See on ju väga tore end loheks nimetada,
aga kas sa oskad lennata?
Oi, ei!
Peaaegu!
Seekord oleks äärepealt välja tulnud!
Uskumatu.
Sul tuli ka hästi välja.
Kogu selle aja oled käinud minu jälgedes.
Ja kus mina olin?
Anna andeks, Kokutis.
Kas me võiks otsast alata?
Kas annad mulle veel ühe võimaluse?
Õpetan kõike, mida olen 20 aastaga õppinud.
Näiteks...
Vau.
Nüüd saad järske kurve võtta.
Kas sa teadsid sellest?
Igal lohel on omad saladused.
Ja ma näitan sulle neid kõiki.
Lahendame kõik mõistatused,
leiame koos viimse kui liigi,
ema ja pojana.
Meie jagatud anne seob meid, Kokutis.
Selline sa oled, poeg.
Sellised meie oleme.
Muudame maailma kõigi lohede jaoks.
Teeme sellest parema, ohutuma paiga.
Jah.
See kõlab imeliselt.
See on nii võrratu!
Nüüd saame minna koos Drago jutule.
Mida?
Dragoga pole võimalik rääkida.
Aga me peame... - Ei.
Me peame kaitsma omasid.
Me peaks tagasi minema.
Ma tõin su siia. Aja nüüd see elukas minema.
Lohelt ei tohi mänguasja ära võtta.
Kas sa ei tea üldse midagi?
Miks minuga pidevalt niimoodi juhtub?
Mis seal all on?
Suure läbimõõduga mullid, tohutud kopsud,
külma süvavee asukas.
Pakun, et 5. klassi leviaatan. Või kuuenda.
Mürakas! Mis juhtus, tibu?
Drago!
Roni maha!
Alati kena sind näha, mu sõber!
Tulid siia end soendama?
Nagu näed, jõudsin uue portsu lohedega,
nagu lubatud.
Ta ärkab!
Andke veidi abi!
Köied käest!
Konkskihv! - Hei!
Mida sa teed?
Sina oled nüüd minu jagu.
Ja peale kauba
püüdsin sulle ka nende ratsanikud.
Ilma lisatasuta. - Mida?
Nalja teed või?
Aga sa olid nii täiuslik!
Selgus, et neid on seal hulgim.
Kui palju?
Nad ei olegi Drago käes.
Kui palju? - Sadu.
Terve saaretäis!
Mina selle pärast ei muretseks.
Mu mehed jahivad neid just praegu.
Nad ei saa teada, kus sa end varjad, ausõna.
Saavad küll. Nad teavad, et oleme kadunud
ja neil on jäljelohed.
Kui sa meid vaid puudutad, annab Kokutis...
Kokutis? - Temaga pole probleemi.
Tõsiselt. Usu mind.
Kõigest Stoik Üüratu poeg, Berki troonipärija
suurim lohetaltsutaja, keda maailm näinud!
Lohetaltsutaja?
Ainult mina valitsen lohesid!
Ei. - Kahju küll.
Ja kui sa meid vabaks ei lase, kohe praegu,
tuiskab ta oma öise raevuga siia
ja laseb kogu su laevastiku pilbasteks.
Siis nad pillivad nagu tited.
Vaimukas ja imeilus. - Hästi panid!
Nad pillivad alati nagu tited.
Hästi tillukesed.
Alguses oli üks ratsanik, nüüd on kogu Berk.
Ja sa juhatasid nad minu juurde!
Drago!
Lõpetage kõik ettevalmistused!
Peame ründama loheratsanike pesa kohe!
Me hävitame nende alfa!
Pärast seda vallutame Berki!
Drago.
Ja saage temast lahti.
Drago, palun, ma...
Marulind!
Ei!
Me ei saa oodata, kuni Drago siia ründab.
Me peame ta esimesena üles leidma.
Läksime.
Rahulikult.
Nalja teed või? Kust te siia saite?
Sama teed, kustkaudu me su välja viime.
Me?
Kõik on puhas.
Hambutu, tule.
Oota. Sa pead üht asja kuulma.
Ja jah, tee peal räägid.
See pole selline teel rääkimise jutt.
Olen küllalt kuulnud.
See on selline maapinda raputav uudis.
Eks lisa see teiste juurde virna.
Isa, erinevalt enamusest mu üllatustest see sulle meeldib.
Ma luban.
Pead seda lihtsalt ettevaatlikult võtma.
Selle asjaga pead vist ise tegelema.
Oh sa poiss.
Isa,
kas sa paneks palun mõõga käest?
Tean, mida sa öelda kavatsed, Stoik.
Kuidas ma võisin seda teha?
Kõik need aastad eemale hoida?
Ja miks ma tagasi sinu juurde ei tulnud?
Meie poja juurde?
Aga mis märgi järgi pidin arvama, et sa suudad muutuda?
Et keegi Berkis seda suudaks?
Palusin nii palju kordi võitlemine lõpetada,
leida muu lahendus, aga kas sa kuulasid?
Seepärast ma polegi naist võtnud.
Sel ja ühel teisel põhjusel.
Tean, et jätsin su üksi Kokutist kasvatama,
aga arvasin, et tal on parem ilma minuta.
Ma eksisin, näen seda nüüd, aga...
Ära ole nii stoiline, Stoik!
Lase käia.
Karju, kisenda, ütle midagi!
Oled sama kaunis kui päeval, mil su kaotasin.
Kas see päev saaks veel hullemaks muutuda?
Vaatame.
Hüppame jääkülma vette ja seejärel upume.
Tundub värskendav.
Palun, daamid ees.
Sa oled üks aurav hunnik lohe...
Maha.
Hoiatage teisi!
Näita neile, Ereti poeg.
Säh sulle!
Nonii, ma armastan sind jälle.
Hale. Võid ikkagi hüpata.
Kas päästame te lohed ja laseme jalga, mis?
Vaadake kõik lõksud üle. Nad on siin kuskil.
Mürakas?
Kas keegi tuleb?
Ma ei tea. Jätka seda, mida sa teed.
Vänta aga edasi.
Aitäh, et mu elu päästsid.
Las ma tasun oma võla.
Ema, sa ei tunneks seda äragi.
Relvakodades ehitame nüüd sadulaid, tiivalahaseid.
Me parandame isegi lohede hambaid!
Sa ei usu, kui palju kõik muutunud on.
Meie poeg on muutnud Berki paremaks.
Tegime sellega vist head tööd, Val.
Aitäh, isa.
Ma olen veidi roostes.
Noh, tead küll,
ega ma sind kokakunsti pärast ära ei võtnud. - Loodan, et mitte.
Ta lihapallid olid sõjakirvestki tapvamad.
Mul loksub neid veel paar tükki vatsas.
Ja kui sa tagasi kolid, kõigi oma lohedega,
siis pole Dragol mingitki lootust.
Kõik saab korda!
Pea hoogu, poeg. Siin on palju seedida.
Selge.
See mulle meeldib.
Mäletad meie laulu, Val?
Ma seilan seitsme mere pääl
ja uppuda ei pelga
ei karda elulaineid ka,
kui mulle tuled sa
Ei päikselõõsk
ei lumetorm, ei...
Ei lõpeta mu rändu
Andestust.
Kui südame mul kingid sa
ja arm
Ja armastad mind alati
Mu kallis arm
mu armsake
Küll on su sõnad kanged
Kuid mis on mul su sõnadest
kui su käed on minu ümber
Sul tooksin kullast sõrmuseid
ja laulaks kasvõi luulet - Tõesti?
ja hoiaks kõige kurja eest
kui oleksid mu juures
Tühja mul neist sõrmustest
tühja mul sest luulest, kui su käsi minu käes
ja sina minu juures
Et suudelda ja hoida sind
nii tantsudes kui unes
Ja läbi elu seilata nii rõõmudes kui mures
Ma seilan seitsme mere pääl
ja uppuda ei pelga,
Ei karda elulaineid ka
kui mul naiseks tuled sa
Ma tulen ikkagi - Molu!
Nüüd on kõik.
Mõtlesin, et pean enne surema, kui jälle tantsida saame.
Nii tõsiseid samme pole vaja.
Sinu heaks, mu kallis,
mida iganes.
Kas sa tuled koju, Val?
Kas sa saad jälle minu naiseks?
Me saame olla pere! Mida sa kostad?
Jah.
Tore! Süüa teen mina.
Odinile tänu, et sa mind ei kuulanud, poeg.
Me poleks iialgi teineteist leidnud.
Hambutu?
Mis toimub?
Oi ei.
Val?
Val! Kõik on korras, korras.
Oleme nüüd meeskond. Mida ma teen?
Me peame päästma lohed.
Saab tehtud! Tule, poeg.
Mis ka ei juhtuks, põrutage mäe pihta.
Me peame alfa välja meelitama.
Seadke lõksud valmis!
Üllatus!
Jee!
Mida?
Sa oled tõesti üllatustest tulvil!
Läksime!
Loheratsanikud, hoidke eest!
Tuld!
Jee!
Tõmmake nad maha!
Eret Eretipoeg!
Üles, tüdruk!
Kalluta vasakule, Eret! Just nii!
Ettevaatust!
Jee, pisike!
Tõmmake nad maha!
Ettevaatust!
Lohevalitseja.
Tere tulemast, loheratsanik!
Tänud, vist.
Kus sa olnud oled?
Sain jälle emaga kokku.
See on sinu ema?
Nüüd tead, kust mu dramaatilisus pärit on.
Alfa! Nüüd läheb võitluseks!
Lähme, Hambutu!
Näita neile, mida oskad, sõber.
Tubli poiss!
Ma olen seda kaua ootama pidanud!
Sa ei saa võtta meie lohesid!
Nad on alfa kontrolli all!
Siis on hea, et ma tõin väljakutsuja.
Veel üks?
See on kümnes klass. Kümnes!
Ei.
Lase käia! Murra see alfa maha!
Tänan.
Sinu heaks, mu kallis,
mida iganes.
Val, kas arvad, et suudad nad peatada?
Annan endast parima.
Tule, Pilvehüpik!
Sina!
Ma nägin sind põlemas!
Väike tuli mind ei tapa!
Stoik!
Ei!
Meie võit.
Tee nüüd talle ots peale!
Ei!
Pea vastu!
Kolbamurdja, läksime!
Tule, Molu!
Sinu kannul, Stoik!
Stopp!
See ongi suur lohetaltsutaja?
Stoik Üüratu poeg?
Millist häbi ta tunda võib.
Kogu see kaotus ja mille nimel?
Et saada võitmatuks?
Et valitseda maailma?
Lohed on head, imelised olendid,
kes suudavad inimesed kokku viia.
Või nad tükkideks rebida.
Saa aru,
mina tean, mida tähendab elada hirmus.
Näha oma küla põlemas,
oma pere surmatuna.
Aga isegi poisikesena,
kui mulle polnud jäänud midagi,
vandusin, et saan üle lohede hirmust
ja vabastan selle maailma inimesed.
Selleks siis lohede armee?
Vajad lohesid, et alistada teised lohed.
Või vajad lohesid inimeste alistamiseks.
Et valitseda neid, kes sulle alluvad
ja vabaneda neist, kes seda ei tee.
Nutikas poiss.
Maailm tahab rahu.
Ja meil on Berkis lahendus.
Las ma näitan sulle.
Ei!
Las mina näitan sulle!
Mida...
Kokutis!
Tule, Molu!
Olgu, uus plaan.
Ükski lohe ei saa alfa käsu vastu.
See, kes valitseb alfat,
valitseb neid kõiki.
Hambutu?
Hambutu, on kõik korras? Mis toimub?
Vaata tõelist jõudu.
Kuidas tahte jõud valitseb kõiki.
Selle palge ees
oled sa tühi koht.
Mida ta sulle ütles?
Hambutu, võta end kokku.
Mis sul viga on?
Ei, ei, ei, ei. No kuule.
Mida sa teed? Jäta järele.
Stopp! Tule mõistusele!
Hambutu, ei!
Hambutu!
Ära tee! - Kokutis!
Stopp!
Poeg! - Isa!
Ei!
Ei.
Isa!
Stoik!
Isa.
Ei, sina...
Ei.
Ei, ei, ei.
Ei! Hoia temast eemale!
Mine! Kasi minema!
Kao minema!
See pole tema süü. Sa tead seda.
Head lohed,
kes on kurjade inimeste võimuses,
Oota! Ära mine.
teevad halbu asju.
No kuule!
Kogu mehed kokku, kohtume Berkis!
Hambutu!
Ei, ära tee.
Tervitagu sind valküürid
ja juhatagu üle Odini suure lahinguvälja.
Laulgu nad su nime armastuse ja raevuga,
nii et me kuuleme seda tõusmas Valhallast
ja teame, et asusid oma õiglasele kohale
kuningate lauas.
Suur mees on langenud.
Sõdalane. Vanem.
Isa.
Sõber.
Anna andeks, isa.
Ma pole pealik, kellena mind näha tahtsid.
Ma pole rahuhoidja, kelleks end pidasin.
Ma ei tea...
Sa tulid sellesse maailma varakult.
Sa olid pisitilluke.
Nii õrn, nii habras.
Kartsin, et sa ei jäägi elama.
Aga su isa,
tema ei kahelnud kordagi.
Ütles ikka, et saad tugevaimaks nende seas.
Ja tal oli õigus.
Sul on pealiku süda ja lohe hing.
Vaid sina suudad need maailmad ühendada.
Selline sa oled, poeg.
Kartsin väga saada selliseks nagu mu isa.
Põhiliselt, kuna pidasin seda võimatuks.
Kuidas saab saada nii suureks?
Nii vapraks? Nii isetuks?
Saab ainult proovida.
Pealik kaitseb enda omi.
Me läheme tagasi.
Millega?
Ta võttis kõik lohed kaasa.
Mitte kõiki.
Ma ei taha surra!
Me ei saa nendega lennata!
Jah, ära sa märgi!
Kas see segaloom neid ka endale ei alluta?
Nad on tited. Nad ei kuula kedagi.
Jah! Just nagu meiegi!
See on väga ohtlik!
Võiks öelda, et kehvasti plaanitud.
Hea, et ma kunagi ei kuula.
Milline su plaan on?
Hambutu tagasi saada ja siis Dragole...
Ettevaatust!
Ja see asi.
Tubli poiss.
Ettevaatust mööbliga!
Kuhu sa lähed?
Teie pealik on surnud.
Stoik?
Nüüd ei kaitse teid enam keegi.
Ei.
Ta võttis kõik lohed!
Eksitage alfat. Et Hambutut tähele ei paneks.
Kuidas?
Oled unustanud, kellega koos sa lendad?
Pole lohet, keda ma taltsutada ei suudaks!
Peale selle! - Algaja.
Vaadake. See on Kokutis!
Mida?
Lase aga tulla!
Must lammas, tibu!
Kümme punkti!
Ohoh.
Ma olen terve!
Tunnistan, sinust on raske lahti saada.
Hambutu?
Hei,
see olen mina, sõbrake.
Mina siin.
See olen mina. Olen siinsamas, sõbrake.
Tule mu juurde tagasi.
Ta pole enam sinu oma.
Ta kuulub alfale.
Aga palun, suur lohetaltsutaja,
püüa teda endale võtta.
Teist korda ta enam mööda ei lase.
See polnud sinu süü, sõbrake.
Nad sundisid sind seda tegema.
Sina poleks talle viga teinud.
Sina ei teeks mulle eales viga.
Kuidas sa seda teed?
Palun. Sa oled mu parim sõber.
Mu parim sõber.
Tubli poiss! Just niiviisi!
Ma olen siin!
Aitab!
Oota!
Peaaegu kohal, sõbrake.
Tee midagi!
Me peame need kaks ära lahutama.
Me ei tohi temast välja teha, Hambutu.
Kas usaldad mind, sõbrake?
Me saame sellega hakkama.
Sina ja mina.
Ühena.
Just nii.
Proovime seda nüüd veel korra!
Tõmba ta maha, kallike.
Näita neile!
Võta see oma kontrolli alla!
Ära kuula teda, Hambutu.
Peata nad!
Kohe!
Mitte jälle.
Hambutu! Nüüd või mitte kunagi!
Lase käia, sõbrake!
Pea vastu!
Jah! Saime hakkama!
Hoia teda seal, Hambutu.
See on nüüd möödas.
Kas ikka on?
Oi ei!
Ei!
Kokutis!
Ta esitab alfale väljakutse!
Et sind kaitsta.
Ei, ei, ei! Ei!
Hakka vastu! Võitle!
Võitle!
Mis sul viga on?
Kas nüüd saad aru?
Seda tähendab lohe truuduse ärateenimine.
Nüüd on sellel lõpp. Kohe.
Ei iialgi!
Pinguta!
Võitle!
Alfa kaitseb kõiki.
Sa ei lõpeta mu hämmastamist, sõbrake.
Tänan sind.
Hambutu, see ei tule ju pesus maha!
Ma teadsin, et sa tuled tagasi!
Marulind!
Kaisutame, Toriseja!
Kes on mu pisike printsess?
Ära enam kunagi lahku, Konkskihv.
Oled! Oled jah! Ma igatsesin sind taga!
Oi, Rops.
Mitte sina!
See oli päris kõva lohetaltsutamine.
Sinust saaks hea lohepüüdja.
Kolbamurdja vajab kedagi, kes ta eest nüüd hoolitseks.
Mina?
See oleks mulle au.
Su isa oleks sama uhke kui mina olen.
Tänan.
Nii hea, et sa siin oled, ema.
Ja siia ma ka jään.
Näed?
Ma ju ütlesin, et see on siin olemas.
Ikka veel teed seda? Ülinaljakas.
Tule õige siia.
Pealik on koju jõudnud!
Elagu pealik! Elagu pealik!
See on Berk.
Veidi räsitud ja katkija jääs,
aga ikkagi kodu.
See on meie kodu.
Meie ründajad on väsimatud ja hullud.
Aga need, kes nad peatasid,
on veel rohkem!
Me võime olla arvult väiksed,
aga me seisame millegi eest,
mis suurem kõigest, mis maailmal meile varuks.
Meie oleme rahu hääl.
Ja tükk tükilt muudame me seda maailma.
Sest meil on midagi, mida neil pole.
Muidugi, neil on armeed
ja neil on armaadad,
aga meil on
meie lohed!
KUIDAS TALTSUTADA LOHET 2
Tõlkinud: Lauri Kaare