Drahý příteli,
píšu ti, protože řekla, že to pochopíš.
A že ses na večírku nesnažil s tou osobou vyspat, i když jsi mohl.
Nepřemýšlej, kdo jsem, prosím. Nestojím o to.
Jen potřebuju vědět, že lidé jako ty existují.
Kdybys mě potkal, nemyslel by sis, že jsem divný kluk, co byl v nemocnici.
Nebyl bys ze mě ani nervózní.
Snad ti nevadí, že si to myslím.
Celé léto jsem mluvil jen se svou rodinou.
Ale zítra jdu poprvé na střední a něco se musí změnit.
Takže mám plán.
Až poprvé vejdu do školy,
představím si poslední den posledního ročníku.
Bohužel, podle mých výpočtů...
Skákejte, prváci, pohyb!
...to bude za 1385 dní.
- Celý léto jsem posiloval. - Nepotřebujete trochu soukromí?
Jenom 1385 dní.
Doufal jsem, že sestra Candace a její přítel Derek
mi dovolí obědvat s nimi.
Jen pro maturanty.
- Proč si bereš plastovou vidličku? - Abych nemusel vracet příbor.
No tak, Dereku, jsi pokladník Klubu Země.
Když mě sestra odmítla,
napadlo mě poobědvat s kamarádkou Susan.
Na základce byla se Susan legrace, ale teď už mě ani moc nezdraví.
A pak je tu Brad Hays.
Než začal bratr hrát fotbal za Pensylvánskou státní, hrávali spolu.
Myslel jsem, že mě pozdraví.
Ale Brad je čtvrťák a já jsem já. Co jsem čekal?
Ale je fajn, že jeden čtvrťák si radši utahuje z učitelů než z prváků.
Dokonce si nakreslil legendární bradku pana Callahana.
Důlčík není hračka. To jsem pochopil v roce 1968 ve Vietnamu.
„Callahane,“ řekl seržant, „polož ten důlčík a běž zabíjet žlutý.“
A víte, co se stalo?
Ten důlčík mi v bordelu v Saigonu zabil nejlepšího přítele.
Říkali, že budeš v mé třídě.
Jsi hrdý, že jako čtvrťák docházíš na dílny pro prváky, Patty?
Jsem Patrick. Buď mi říkejte Patricku, nebo nic.
Tak dobře, Nic.
Bylo mi Patricka líto. Nemyslel tu imitaci ve zlém.
Jen chtěl, aby se prváci cítili lépe.
Nic, co kdybys četl první?
Dobře. Kapitola první. Jak přežít fašistického učitele dílen,
který se vyžívá v ponižování.
Čtěte, to se bude hodit.
Jako poslední mám literaturu.
Už se těším na učení s nejchytřejšími dětmi na škole.
Pěkný desky, buzíku.
Věřte tomu, nebo ne, od školky je jedničkářka.
Jsem pan Anderson, budu vás učit literaturu.
Tento semestr nás čeká Jako zabít ptáčka od Harper Leeové. Geniální kniha.
Kdo se chce vyhnout prvnímu testu?
Jsem v šoku.
Testu se vyhne ten, kdo mi řekne, kdo vynalezl brožovanou knihu.
Ví to někdo?
Byl to Brit.
Vymyslel i román na pokračování.
Na konci třetí kapitoly jeho prvního románu
visel muž z útesu jen za nehty. Tak vznikl termín „cliffhanger“.
Víte to?
- Ano? - Shakespeare.
Dobrý pokus, ale ne. Shakespeare nepsal romány.
Někdo jiný?
Ten autor...
...byl Charles Dickens.
Ale kdybychom šli na Shakespearovu hru, zaplatili bychom čtyři pence.
Dali bychom je do plechové krabičky a uvaděči by ji zamkli v kanceláři.
- Tak vznikl výraz? - Pokladna.
Trezor.
Dám samé jedničky tomu, kdo na to přijde.
Divadelní kasa.
Měl by ses zapojovat.
Proč ses nepřihlásil?
Říkali ti učitelův mazánek, magor, nebo tak nějak?
Mně říkali šprt.
Taková hloupost.
Prý jsi to měl loni těžké.
Ale říká se, že když si první den najdeš přítele, bude dobře.
Díky, pane. Ale když ten jediný přítel bude učitel,
je to spíš depresivní.
- Jo, to chápu. - Nebojte se, pane Andersone.
Jsem v pohodě. Díky.
Radši bych na dílny nechodil.
Nazdar, prváku.
No, ještě zbývá 1384 dní.
Jen pro informaci, střední je horší než základka.
Když se budou rodiče ptát, nejspíš jim neřeknu pravdu.
Nechci, aby se báli, že se zase zhorším.
Můžu si promluvit s tetou Helen.
Ona by pochopila, že jsem zároveň šťastný i smutný,
a pořád nechápu, jak je to možné.
Snad se s někým brzy spřátelím.
Navždy s láskou, Charlie.
Charlie, dělej.
Ten kuřecí paprikáš je výborný.
Díky, Dereku. Charlie ho má rád.
Vařila jsem pro něj, byl nervózní z prvního dne na střední.
Teď se cítíš trochu hloupě, ne?
To je fakt.
Jak jsem říkal, stačí se usmívat
a být sám sebou. Tak najdeš...
...nové přátele.
Ty si koleduješ.
Prvák je těžký, ale najdeš v něm sám sebe.
Díky, Dereku.
- Mohl jsi být na Dereka milejší. - Promiň, nemůžu toho srabíka vystát.
- Snad se ti to líbí. - Jo.
- Obal jsem maloval ručně. - Páni.
Chceš to, Charlie?
Určitě?
Dává mi kazetu každý týden.
Ahoj, zlato.
Tahle je možná smutná, ale připomněla mi tvoje oči.
- Už máš seminárku na Jako zabít ptáčka? - Ne, nemám.
Berte ho.
Do toho, Ďáblové!
Do útoku!
- Ahoj, Nic. - Ahoj.
Vyhulte mi, vy panny nepolíbený.
Teď jste v háji, Jaguáři!
Ahoj, Patricku.
Čau. Chodíš na dílny, ne? Jak ti jdou ty hodiny?
Táta je vyrábí za mě.
Jo. Moje vypadají jako loď.
Přisedneš si, nebo někoho čekáš?
Ne, půjdu k tobě.
Díky, že mi neříkáš Nic. Je to noční můra.
A všem to přijde tak originální.
- Máš rád fotbal? - Jo, miluju fotbal.
- Možná znáš mýho bratra. - Ahoj, Sam.
Můžou ty místní záchody být ještě nechutnější?
Jo, koukni na pánský.
- Konečně jsem dohnala Boba. - Dneska se paří?
- Pořád balí tu číšnici z Olive Garden. - Ta mu nikdy nedá.
Do toho!
- Patricku? - Jo?
- Kdo to je? - Tohle je...
- Charlie Kelmeckis. - Kelmeckis?
Nekecej!
- Tvoje ségra chodí s Ohonem, co? - Tak mu říkáte?
Nech Ohona Dereka na pokoji.
- Zkus se chvíli chovat slušně. - Pokusím se, Sam.
Těší mě, Charlie. Jsem Sam.
Sam, jdeme dnes k Mary Elizabeth?
Ne. Rodiče ji načapali, když jim kradla brandy.
- Půjdeme do Kings. - Dobře. Po zápasu můžeš jít s náma.
Jo!
- Oblíbená skupina? - No...
To asi budou Smiths.
Žertuješ? Ty miluju. Nejlepší rozchodová skupina.
Která písnička?
„Asleep“ z alba Louder Than Bombs.
Ohon Derek ji měl na kazetě.
To je hodně divný.
Můžu vám to nahrát.
Co Eides? Máš rád Eides?
Jo. Jsou skvělí.
- To není skupina. - Je to hudební obchod v centru.
- Desky znějí líp. - Býval jsem oblíbenej,
než mě tam Sam vzala.
Opatrně, ta holka ti zničí život.
To nevadí.
- Ahoj, Nic. - Čau, Nic!
Už toho nechte! Je to starej vtip! Nechte toho!
Co plánuješ po škole?
Teta Helen říká, že bych měl být spisovatel, ale nevím, o čem psát.
Můžeš psát o nás.
Jo. Nazvi to Děvka a Sokol. Můžeme řešit zločiny.
Vypadáte šťastně. Jak dlouho spolu chodíte?
On není můj přítel.
Jen nevlastní bratr.
Máma opustila mýho mizernýho otce a vzala si jeho hodnýho tátu.
Ale nemysli si, že je zahořklá.
To rozhodně ne.
A Charlie, nejsem bulimička. Jsem bulimistka.
Promiň, jak to myslíš?
- Věří v bulimii. - Miluju bulimii.
- Díky, žes platil, Charlie. - To nic. Díky za odvoz.
- Uvidíme se ve škole? - Můžeš to ztlumit? Takhle ohluchneme!
- No a? Je to rock 'n' roll! - Měj se, Charlie!
- Ahoj, Charlie. - Ahoj.
- Děláš, cokoliv ti řekne. - Nech toho.
Máma ti zakazuje se mnou letět do Kolumbie.
- Mlč. - Budeš pořád mamánek, Dereku?
- Nejsem mamánek! - Ale ji. Kdykoliv k vám jdu,
stojíš tam jako malá čubka! - Drž hubu, Candace!
Běž, Charlie, já si poradím. Hlavně nebuď rodiče.
Podívejte, kdo je tady.
Vítej doma, teto Helen.
Páni, jste moc pěkně oblečení.
Candace?
Co to děláš?
Rýpala jsem do něj. Sám jsi to viděl.
Nikdy dřív mě neuhodil a už to nikdy neudělá.
Jako přítel tety Helen?
Charlie, tohle je Ohon Derek.
Poradím si.
Věříš mi?
Prosím, neříkej to našim.
HRDOST
STŘEDNÍ ŠKOLA MILL GROVE VÍTEJTE DOMA
- Bože můj, hrajou dobrou hudbu. - No jo, to je dobrá hudba.
- Obývákový tanec? - Obývákový tanec.
- Ano. - Uhněte, prosím. Pardon, promiňte.
Z cesty! Z cesty!
- Bože, to je kosa! - Vždyť máš ten sexy obleček.
- Nic extra, tak by měl alespoň hřát. - Trhni si, ty hastroši.
Určitě nevadí, že jdu s vámi?
Určitě ne. Ale pamatuj, Bob není paranoidní.
- Jen je citlivka. - Sam!
Ta servírka z Olive Garden je pěkná koketa.
- Vezmeš si mě ty? - Jen s Patrickovým požehnáním.
Patricku?
Jsi hulič, co se učí na kuchaře, takže ne. Ale dobrý pokus.
- Charlie? - Dobrá trefa.
Takže, Charlie, tohle je mejdan.
Takhle vypadá zábava.
Připravený na zoufalý ženský?
Posaď se sem.
Dámy, tohle je Charlie.
- Ahoj. - To jsou dámy.
- Čau. - Mary Elizabeth.
- Alice. - Těší mě.
Charlie je na mejdanu prvně. Čekám od vás,
že mu obě pěkně od srdce vykouříte.
- Ty jsi pitomec. - Kam jsi šla?
- Ten ples byl nuda. - Jsi sobecká, hledali jsme tě.
- Mohla jsi něco říct. - Nebreč.
Co jsi buddhistka, jsi ještě protivnější.
- To je štěstí. - Ne, děláš něco špatně.
- Nebo naopak dobře. - Jo, no...
Koukni, kdo je tady.
To je Brad Hays?
Jo, občas zajde.
Vždyť je populární.
A my jsme co?
Charlie, asi by ti prospěl kousek koláče.
Díky. Měl jsem na plese hrozný hlad.
Nestihl jsem zajít na jídlo. Díky.
Už jste sahali na ten koberec? Je tak příjemný na dotek.
Charlie, co říkáš na střední?
Na střední?
Hrůza. Kantýně se říká Centrum výživy,
lidi nosí kožený bundy, když je venku 30 stupňů.
A proč ty bundy dostává i pochodová kapela?
Vždyť nesportují. Všichni to víme.
Ten kluk je blázen.
Mary Elizabeth, toho účesu budeš litovat,
až se jednou podíváš na starý fotky.
Bože.
Promiň, v hlavě mi to znělo jako lichotka.
- Bože. - Má pravdu.
Mlč! Ani se na něj nemůžu zlobit.
- Bobe, tos udělal ty? - No tak, Sam, baví se.
Jak se cítíš, Charlie?
Dal bych si mléčný koktejl.
Sam...
Ty máš tak hezký hnědý oči.
Taková krása si zaslouží pozornost, jestli mi rozumíš.
Dobře, Charlie. Udělám ti ten koktejl.
To je super slovo. Koktejl.
Jako když u zrcadla opakuješ svoje jméno a po chvíli začne znít divně.
- Ty jsi asi nikdy trávu neměl. - Ne.
Ne, to ne.
Táta nejlepšího kamaráda Michaela hodně pil, takže to nesnášel.
I mejdany.
Kde je Michael teď?
Loni v květnu se zastřelil.
Přál bych si, aby nechal dopis.
Kde je záchod?
- Nahoře. - Díky, Sam.
Jsi moc hodná.
Charlie.
To je divný.
Charlie?
Co...
- Kdo to byl? - Klid, to je můj kamarád.
- Počkej tu. - Nic jsem neviděl.
Viděl, ale to nevadí.
Poslyš, Brad nechce, aby to někdo věděl.
Počkej, ty jsi sjetej?
Jak pneumatika, říkal Bob.
A že si nemůžeme zapálit, protože by nás našli.
Všichni se smáli, ale já nevím čemu.
Dobře, Charlie, poslouchej mě.
Musíš mi slíbit, že o mně a Bradovi nikomu neřekneš.
- Musí to být naše tajemství. - Souhlasím, bude to tajemství.
Tak dobře, děkuju ti. Pokecáme pak.
Už se na to těším.
Dáš mi třešeň?
Není to ten nejlepší koktejl, Alice?
Lepší než ten první.
Charlie říkal, že jeho nejlepší kamarád se zastřelil.
Podle mě nemá žádný přátele.
Hej, lidi!
Lidi.
Lidi, připijeme si na Charlieho.
- Co jsem udělal? - Nic.
Připíjíme na novýho kámoše.
Pozoruješ ostatní
a chápeš je.
Jsi pozorovatel.
Co se děje?
Já nevěděl, že si mě někdo všimnul.
My nevěděli, že za to ještě někdo stojí.
Tak do toho.
- Na Charlieho. - Na Charlieho.
Vítej na Ostrově nechtěných hraček.
- Bože, co je to za písničku? - Nemám tušení.
Už jsi to slyšel?
Nikdy.
Patricku, musíme tunelem.
- Vždyť mrzne. - Je to dokonalá písnička!
- Máma Patrick to nedovolí. - Patricku, tady Sam.
- Mluví s tebou Sam. Prosím! - Vzdávám se!
- Co blázní? - Neboj, tohle dělá pořád.
Zesil to!
Jak si přejete, veličenstvo.
Co je?
Cítím se nekonečně.
Drahý příteli,
promiň, že jsem dlouho nepsal, ale snažil jsem se nebýt zoufalec.
Například se snažím zapojit tím, že poslouchám Saminy rockové balady
a přemýšlím o lásce.
Sam říká, že jsou kýčovité, ale geniální. Naprosto souhlasím.
Také píšu eseje a čtu spoustu knížek.
Ukázalo se, že pan Anderson je spisovatel.
V New Yorku dokonce hráli jeho hru, což je ohromné.
Možná se tam na konci roku s manželkou vrátí.
Vím, že je to sobecké, ale doufám, že to neudělá.
Nejradši mám ale oběd, to vidím Sam a Patricka.
Pomáháme Mary Elizabeth s časopisem o hudbě a Rocky Horror Picture Show.
Jmenuje se Punk Rocky.
Mary Elizabeth je zajímavá, protože je buddhistka a punkerka,
ale chová se jako můj táta po dlouhém pracovním dni.
Její kamarádka Alice miluje upíry a chce jít na filmovou školu.
Taky krade v obchoďáku džíny.
Nevím proč, když má bohaté rodiče, ale snažím se nikoho nesoudit.
Hlavně když loni všichni Patrickovi tak pomohli.
Patrick nikdy nemluví vážně, tak mi chvíli trvalo to pochopit.
Ve třeťáku se o víkendech začal tajně scházet s Bradem.
Asi to bylo těžké, protože Brad se vždycky musel opít.
V pondělí pak Patrickovi řekl, že byl mimo a nic si nepamatuje.
Tak to šlo sedm měsíců.
Když došlo na sex, Brad Patrickovi vyznal lásku a pak se rozbrečel.
Ať Patrick zkusil cokoliv, Brad říkal, že by ho táta zabil.
A že za tohle skončí v pekle.
Patrick nakonec Bradovi pomohl s pitím.
Ptal jsem se Patricka, jestli ho mrzí, že to pořád musí tajit.
Řekl, že ne, protože teď Brad nemusí pít, aby ho miloval.
Asi tomu rozumím, protože mám vážně rád Sam.
Ptal jsem se sestry a řekla mi,
že když byla Sam prvačka, starší spolužáci ji opíjeli.
Asi měla špatnou pověst, ale mně na tom nesejde.
Taky bych nechtěl, aby mě soudila za mou minulost,
Nahrávám jí kazetu, aby věděla, jak se cítím.
Do hajzlu.
- C! - C!
- A K! - K!
- Y! - Y!
- Co to je? - Rocky!
- Neslyším vás! - Rocky!
- Ještě jednou! - Rocky!
Co se stalo s Fay Wrayovou?
Zmagořila!
S tou křehkou postavou, do saténu oděnou?
Satén se jí lepil na stehno
A já začal plakat
Protože jsem chtěl být oblečený právě tak
Poddej se absolutnímu potěšení
Plav ve vlahé vodě tělesných hříchů
Erotické noční můry Jaké si neumíš představit
A smyslné snění, které ti navždy zůstane
Copak to nevidíš?
Nemusíš jen snít
Můžeš tím být
Nádherná fotka, Craigu. Co jsi použil?
Já vím, díky. Je na barevný film, ale vytištěná na černobílý papír.
Profesor mi dal jedničku, ale z úplně špatných důvodů.
Většina z nich jsou idioti. Uvidíš na vysoký.
- Kolik bodů máš v SAT testu? - 1150.
- To stačí na Newyorskou. - Doufám.
1490, Harvard. A máš to.
- Sam, jsi v pořádku? - Jo.
Přišly mi SAT výsledky.
Můžeš ten test opakovat, ne?
Jo, ale na Pensylvánskou univerzitu potřebuju mnohem víc bodů.
Měla jsem se v prváku víc učit.
Teď to těžko doženu.
- Můžu ti pomoct s učením. - Vážně?
Jo, samozřejmě.
Díky, Charlie.
- Co to je? - Jenom kazeta.
Nic zvláštního.
Naši mají slušný stereo.
Je to o tom tunelu.
Tamtu písničku jsem nenašel, ale pořád ji hledám.
To nevadí.
Skvělý písničky.
Nick Drake.
Shaggs.
- Máš dobrý vkus, Charlie. - Vážně?
Jo. Lepší než já jako prvačka. Poslouchala jsem hitparády.
- To ne. - Ale jo.
Pak jsem slyšela tu starou písničku, „Pearly Dewdrops' Drop“.
A napadlo mě, že jednou budu třeba na večírku na vysoký,
podívám se a uvidím toho člověka.
A najednou mi dojde, že všechno bude v pořádku.
Rozumíš mi?
Jo.
Snad to vyjde.
No, nevím.
Craig by byl pokrok od toho předchozího.
- No jo. - Kdo by zapomněl na nulu z myčky?
Kdyby si před nima alespoň nehrála na blbou.
Pořád jí říkám, aby se neponižovala.
Komu není rady...
Omluvte mě.
Ta tvoje kazeta je morbidně smutná.
Co třeba něco živějšího?
Sam říkala, že chceš být spisovatel.
- Jo. - Nepíšeš poezii, Craigu?
Poezie píše mě, víte?
Tak tu párty rozhýbeme.
Páni.
To byla rychlost.
Chceš další?
- Jo. - Dobře.
Pane Andersone?
- Můžu se na něco zeptat? - Jistě.
Proč si hodný lidi do vztahu vybírají ty špatný?
Mluvíme o někom konkrétním?
No...
Přijímáme, co si podle sebe zasloužíme.
Co jim ukázat, že si zaslouží víc?
Můžeme to zkusit.
- Čau. - Ahoj, Sam. Já tě neviděl.
Tak začneme s pravděpodobností a statistikou?
- Jo, jasně. - Stránka 291...
A objednal jsem ti snídani...
Tati, dáš mi třicet dolarů?
Dvacet dolarů? Na co deset dolarů?
Sam pořádá tajnýho Santu. Má to moc ráda, prosím.
Bav se.
Díky.
Charlie! Tuhle jsem měl jako kluk nejradši.
Je moje, ale chci ji dát tobě.
Díky.
Užij si Vánoce.
I vy, pane Andersone.
Flekatý nátěr.
To je docela dobré, Charlie.
To je vtip?
Když propadnu, budu tu další semestr.
Tři mínus! Dámy a pánové, jsem podprůměr!
- Podprůměr! - Podprůměr!
- 1210 bodů. - Cože?
Žádný další přihlášky, žádný další testy! Díky, Charlie!
Tak jo, lidi, dostala jsem...
Několikery modrý džíny.
Páni, je to těžký, ale podle mě jsou od Alice.
Počkat. Lidi? To je účtenka, ona je platila!
- Vážně? - To mě dojalo!
- Kde je Craig? - Doma v Connecticutu.
Ale vrátí se na Silvestra.
Škoda, že tu dnes není.
Dobře, bratře starší o tří týdny, kdo je tvůj tajný Santa?
Hned ti to řeknu, Sam. Bylo to těžký.
Dostal jsem harmoniku, magnetky s básničkama,
knihu o Harveym Milkovi
a kazetu, na který je písnička „Asleep“. Dvakrát.
Fakt nevím. Tohle jsou tak teplý dárky,
že jsem si je snad dal sám.
Ale navzdory téhle možnosti si zkusím tipnout...
Virbl, prosím.
Charlie.
- Jak jinak? - Dobrá práce.
Tak jo, Charlie, jsi na řadě.
Tak dobře.
Dostal jsem ponožky, kalhoty, košili a pásek.
A měl jsem si to oblíct,
takže můj tajný Santa bude Mary Elizabeth.
Proč myslíš?
Občas lidi komanduje.
- Promiň. - Co blbneš?
- Promiň. - Takže tě překvapí,
že tvůj tajný Santa jsem já.
Proč to oblečení?
Dobří spisovatelé nosili dobrý obleky.
A svůj poslední dárek
najdeš na věšáku v koupelně.
Takže se tam odeber
a zjev se jako hvězda.
- Perfektní. - Rozdáš to, až budu pryč?
Počkej, máš dávat jenom určený dárky.
Mary Elizabeth, proč kazíš Vánoce? Rozdej nám to, Sam.
Dobře. Mary Elizabeth, pro tebe.
- Alice. - Díky.
Bob.
A tenhle je můj.
„Alice, určitě tě přijmou na NYU.“
40 dolarů, aby Punk Rocky příště vyšel v barvě.
On mě zná. On mě vážně zná.
Tak jo, Charlie, polez ven!
- Dělej, kámo! - Charlie! Charlie!
Nestyď se! Jen pojď mezi nás.
Jo!
Takovýho chlapa jsem ještě neviděl!
- Kam jdeme? - To je překvapení.
To je tvůj pokoj?
Je parádní.
Díky.
Máš pro mě dárek?
Když mi pomáháš se školou? To je snad jasný.
Tak ho otevři!
- Nevím, co na to říct. - Nemusíš říkat nic.
PIŠ O NÁS.
BUDU.
Mrzí mě, že tu nebudeme na tvoje narozeniny.
To nevadí. Mě mrzí, že musíš za tátou.
Mám tak dobrou náladu, že mě ani on nevytočí.
- Cítím, že si konečně vedu dobře. - Taky jo.
A co ty?
Když jsme se potkali, byl jsi vyděšený prvák.
A teď v tom obleku? Jsi jako sexy student z Anglie.
- Mary Elizabeth tě okukuje. - Ne.
Nevinný. Takoví jsou nejhorší.
Nikdy nic nečeká.
A rodiče ho milují.
To je hodně nebezpečný.
Jo, zatím to moc nezabírá.
Nikdy jsi neměl přítelkyni?
Ani na Valentýna ve druhý třídě?
- Ne. - Líbal jsi někdy holku?
Ne.
Co ty?
- Jestli jsem líbala holku? - Ne. Kdy ses líbala poprvé?
Bylo mi jedenáct. Jmenoval se Robert, pořád byl u nás.
Byl to tvůj první kluk?
Byl to šéf mýho táty.
Charlie, spala jsem s chlapama, co se mnou zacházeli hrozně.
A pořád jsem pila.
Ale teď mám pocit, že mám šanci.
Že bych mohla i chodit na vysokou.
Jo, to můžeš.
Vážně si to myslíš?
Moje teta to měla stejný.
Taky jí ubližovali.
Ale změnila svůj život.
Musela být skvělá.
Byla můj nejoblíbenější člověk na světě. Až doteď.
Charlie...
Vím, že víš, že mám ráda Craiga.
Ale chci na to na chvíli zapomenout.
Dobře.
Jen chci, aby tě poprvé políbil někdo, kdo tě miluje.
Dobře?
Tak jo.
Miluju tě, Charlie.
Taky tě miluju.
- Tajnýho Santu chci dělat napořád! - Bylo to super!
- Užij si to u mámy. - Díky. A poslyš, Charlie,
když máš narozeniny na Štědrý den, asi nedostáváš moc dárků.
- Tak ti dám svoje hodiny. Od srdce. - Díky, Patricku.
Ahoj.
- Mějte se hezky. - Miluju vás, lidi!
Ahoj! Hele, kdo přišel!
- Pojď sem, sestřičko. - Ahoj, Chrisi.
Ahoj, zlato.
- Mami, ty jsi hubená! - No tak. Koukni na sebe.
Charlie.
- Pojďte na večeři. - Dobře.
- Všechno nejlepší. - Díky.
Přej si něco, zlato.
Vidíš to, Charlie?
Ta světýlka jsou přistávací dráha pro Santu Clause.
Zatím ho vyhlížej, já hned přijdu.
Jdu ti pro dárek k narozeninám.
Ahoj.
Tolik mi chybí mámino jídlo. Ani nevíš, jak se máš dobře.
Začínám nesnášet pizzu.
- Jak to jde ve škole? - Nejsem chytrák jako ty a Candace,
ale ujde to. - Ujde to?
Budeš fotbalová hvězda.
Jak se cítíš, Charlie?
- Dobře. - Víš, co myslím.
- Je to dneska špatný? - Ne, vůbec ne.
Už si nic nepředstavuju. A když jo, dovedu to zarazit.
Máma říkala, že máš fajn kámoše.
Kdyby se to zase zhoršilo, můžeš si s nima promluvit.
Jo.
Hlavně se Sam. Je skvělá.
Na Silvestra ji pozvu na rande. Myslím, že je vhodná chvíle.
- Tělo Krista. - Amen.
Za jak dlouho to zabere?
Odklízíš sníh?
Musím tu cestu proházet.
A pak ti pogratuluju, že jsi šťastná,
protože si to zasloužíš.
- To jsi říkal před hodinou. - To bylo dneska?
Zrovna jsem viděl strom, ale byl to drak.
- A pak to byl zase jen prolhaný strom. - Charlie, neblbni. Dej mi to.
Uklidni se.
Podívej se nahoru.
Není tu ticho?
Sam, myslíš si, že kdyby lidi věděli, jak šílená opravdu jsi,
nikdo by s tebou nemluvil?
Říkám si to pořád.
Chceš tyhle brýle?
Ochrání tě.
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK
Deset, devět, osm, sedm,
šest, pět, čtyři,
tři, dva, jedna!
Bude to naše tajemství.
- Tlačili na tebe kamarádi? - Nikdo na mě netlačil, strážníku.
Já bych drogy nebral. Nikdy.
Tak proč jsi v šest ráno ležel v bezvědomí na zemi?
No, byl jsem vážně unavený.
Měl jsem pocit, že mám horečku.
Tak jsem se šel projít na studený vzduch.
Měl jsem halucinace a omdlel jsem.
- Zase máš ty halucinace, Charlie? - Ani ne.
Pěkný oblek.
Byl to dárek k Vánocům.
Užil jste si prázdniny?
Víc, než si užiješ dnešek, Sinatro.
Pěkný hadry, troubo.
Volala jsem mu třicetkrát.
Co teď? Za deset minut začínáme.
- Haló? - O LSD to říkají, aby tě vyděsili.
- Víš to jistě? - Jsi v pohodě.
Lidi, máme problém. Craig se na nás zase vykašlal.
Potřebuju Rockyho.
- Brade? - Ne, s tím nepočítej.
Ne, jsou tam lidi.
Charlie, svlíkni se.
Když něco začne růst
Zatímco pózuješ
Namažu tě olejem a položím tě na zem
Na zem, na zem, na zem
A to je jenom malá část toho, co tě čeká
Potřebuješ přátelství A já potřebuju mazlení
Dotkni se mě, dotkni, dneska chci zlobit
Vzruš mě, děs mě, naplň mě
Stvoření noci
Možná bych vám mohl dělat záskok.
Teď je nás dost, ale lidi se budou hodit, až půjdem na vysokou.
- Můžeme se za tebe přimluvit. - To by bylo skvělý. Díky.
Jo.
Charlie, víš o plese Sadie Hawkinsový?
Jak tam holky zvou kluky?
Samozřejmě je to hloupý a sexistický.
Jasně, díky za šanci.
Normálně to neřeším, protože školní akce jsou na prd.
Ale jsem tu poslední rok.
Nechtěl bys se mnou jít?
Vybrala sis mě?
Machrů už mám dost. A ten kostým ti slušel.
Tak co říkáš?
- Ty musíš být Mary Elizabeth. - Ano.
- Ráda tě poznávám. - Já vás taky.
Prý jsi buddhistka.
- Pojď dál, prosím. - Dobře.
Blíž k sobě. To vypadá dobře.
Buddhistko, usměj se. To je ono.
- Čau. - Ahoj.
Bavíš se?
Ani ne. Co ty?
Já ti nevím. Mám první rande, nemám žádný srovnání.
Vedeš si dobře.
Mrzí mě, že tu není Craig.
Jo. Nechtělo se mu na blbou školní tancovačku.
- Vlastně se mu nedivím. - Nevím, měl přijít, když jsi to chtěla.
Díky, Charlie.
Užij si první rande. Zasloužíš si to.
Snad nebudeš moc žárlit.
Víno musí dýchat.
To je krásný dům.
Díky.
Máš rád starou hudbu?
Jo.
To je dobře, nahrála jsem ti mix.
Chci ti ukázat skvělý věci, třeba Billie Holidayovou a starý filmy.
- To je hodně kvalitní Merlot. - Jo. Táta sbírá vína, ale nepije.
Divný, co?
Asi jo. A kde jsou rodiče?
Jejich klub pořádá nějaký francouzský bál.
Budou pryč celou noc.
Tohle je fajn oheň.
Jo. Až přestanu lobbovat,
přestěhuju se do takovýho domu na Cape Cod.
To zní pěkně, ne?
Jo.
- Buší ti srdce. - Vážně?
Tady, sáhni si.
- Charlie? - Jo?
Líbím se ti?
Však víš.
Asi jo.
Nebuď nervózní.
Charlie.
Nevěděla jsem, jak to dnes bude,
ale je to příjemný, ne? - Jo.
Nemůžu tomu uvěřit.
Že jsi to zrovna ty. Zrovna ty jsi můj přítel.
Do hajzlu, to jsou rodiče!
- Zapni mě. - Dobře.
- To zvládnu. - Dělej, je to normální zip!
Díky.
Ahoj v pondělí.
Drahý příteli,
promiň, že jsem nepsal, ale všechno jde příšerně.
Líbáme se, mám jen podprsenku a najednou přijdou rodiče...
Měl jsem Mary Elizabeth rovnou říct, že nechci jít k ní domů...
- Viď, zlato? - ...ale nechtěl jsem jí ublížit.
Víš, Mary Elizabeth je vážně hodná, i když se tváří, že všechny nenávidí.
- Ahoj. - A s přítelkyní je prý všechno lepší,
tak se ji snažím milovat tak jako Sam.
- Už spolu budeme dva týdny. - Jo, já vím.
Šli jsme i na dvojité rande.
Tvůj první cizí film.
- Chceš do popcornu máslo? - Vegani máslo nejedí.
A snažil jsem se přejít,
že mě chytá za ruku, i když má zpocené dlaně.
A přiznávám, že jedna věc mě zneklidňuje.
Už mě nebaví sahat jí na prsa.
Možná bychom měli šanci, kdyby mě občas nechala vybrat líbací hudbu.
A kdyby nepohrdala knížkami, které mi dává pan Anderson.
Walden. To jsem četla v sedmý třídě. Je to příšerně nudná knížka.
Nebo kdyby mi nevolala, sotva přijdu ze školy,
když nemám o čem mluvit, kromě cesty autobusem.
Ale ona si téma vždycky najde.
Mléčný výrobky prostě nestrávíš.
Teď je na telefonu? Charlie, musíš to ukončit.
- To můžu? - Pro Krista, potřebuju telefon.
Díky tý knížce jsem veganka...
Vím, že jsem měl být upřímný, ale můj vztek už mě začínal děsit.
Jak zacházejí s těmi...
Jen bych si přál najít jiný způsob rozchodu.
- Můžu ti něco říct? - Neskákej mi do řeči, nesnáším to.
Asi jsem nemohl vybrat horší způsob, jak být k Mary Elizabeth upřímný.
- Pravda, nebo úkol? - Co myslíš?
Vyzývám tě, abys políbil Alici.
Chraň si klín, ploditelko.
Proboha.
Gratuluju, Mary Elizabeth. Sam říkala, že tě vzali na Harvard.
Díky.
On mi ještě nekoupil ani kytku. Ale odpouštím ti.
A ty si nedělej hlavu.
- Dočkáš se. - Jo.
Uteče vám sexy výstup buzíka a gothičky.
- Běžte jinam. - Ty jsi potvora.
Teď já. Takže...
- Co třeba Charlie? - Pravda.
Jak ti klape první vztah?
Je to tak špatný, že si představuju, jak jeden z nás umírá na rakovinu,
abych to nemusel ukončit já.
Charlie? Pravda, nebo úkol?
Haló.
- Úkol. - Dobře.
Máš za úkol políbit tu nejhezčí holku tady.
A řekl jsem holku, ne člověka,
protože bych vás převálcoval všechny.
- No tak. - Vždyť je to pravda.
To je ujetý.
Mary Elizabeth?
Moc se omlouvám.
Promiň, byla to chyba.
Sam? Sam! Nic jsem tím nemyslel, omlouvám se.
Co je to s tebou?
- Měl bych se vrátit a omluvit se. - Charlie, tam se vracet nechceš.
Vážně mě to mrzí. Nechtěl jsem nic pokazit.
Já vím, ale...
Nerad ti tohle říkám,
ale mezi Mary Elizabeth a Sam je nějaká historie.
Šlo o další kluky. S tebou to nijak nesouvisí,
ale radši se chvíli drž dál.
Tak jo.
Jak dlouho asi?
DRAHÝ PŘÍTELI,
SVÉ KAMARÁDY JSEM NEVIDĚL UŽ DVA TÝDNY.
ZAČÍNÁM SE ZASE CÍTIT ŠPATNĚ.
Obleč se, Charlie. Nestihneš velikonoční mši.
Ještě minutku.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé. Buď vůle tvá jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes.
A odpusť nám naše viny, jako i my odpouštíme našim viníkům.
A neuveď nás v pokušení, ale zbav nás...
Mary Elizabeth, každou noc poslouchám CDčko Billie Holidayový...
- Už je pozdě, Charlie. - Já vím.
Ale mrzí mě, co jsem udělal.
Jsem zmatený, jako bych to ani nebyl já.
- Svěřuj se někomu jinýmu. - Vždyť jsme všichni byli přátelé.
Přátelé? Tím myslíš lidi, který já znám od školky
a ty asi půl roku? To jsou ti přátelé?
- Jo, já nechci zničit... - Už je to zničený.
Tak přestaň všem volat a už se neponižuj.
Dobře, nechám toho. Ale...
- Něco je se mnou špatně. - Neměj strach.
- Ozval se ti Patrick? - Ne, mám je nechat být.
Aha, ty to nevíš.
- Co? Co se stalo? - Bradův táta je nachytal.
- Někdo si na něj počkal. - Prý kluci z North Hills.
- Viděli jste ho? - Říkal něco?
- Já to slyšela jinak. - Každopádně dostal nářez.
- Jsi v pořádku? - Teď ne, Charlie. Promiň.
Čau, Nic.
Sakra. Promiň, Nic.
- Budeš něco dělat? - Jak to myslíš?
Tvůj opičák mi podrazil nohu.
Řekneš mu něco?
- Proč? - Ty víš proč.
To je ubohý. Pořád za mnou lezeš...
Mám všem říct, proč máš modřiny?
- Přepadli mě na parkovišti. - Kde? V parku Schenley?
Znáte park Schenley?
- Vědí, kde... - Nevím, co zkoušíš, ale radši vypadni.
Nic.
Tak fajn.
Pozdravuj tátu.
Jak chceš, buzno.
- Co jsi říkal? - Buzno.
- Zkus to říct znovu! Jen to zkus! - To je Patrick!
Nechte ho!
Dost, nechte ho! Už dost!
Ještě sáhněte na moje přátele a je po vás.
- Charlie? - Jo?
Díky, žes je zastavil.
Jasně, Brade.
- Jak se cítíš, Charlie? - Ani nevím.
Nemůžu si vzpomenout, co jsem vlastně udělal.
Mám ti to říct?
Jo.
Zachránil jsi mi bratra.
To jsi udělal.
- Takže se mě nebojíš? - Ne.
- Můžeme být zase přátelé? - Jistě.
Tak pojď.
Budeme magořit spolu.
Chodím teď s Peterem.
Chodí na vysokou s Craigem. Má vlastní názory, hodně debatujeme.
Byl jsi fajn, ale náš vztah byl jednostranný.
Vím, že je to těžký.
- Jsem rád, že jsi šťastná. - Dobře.
Ahoj, Craigu. Sam přijde za chvíli.
- Uteče nám ten film. - Nebojte, popoženu ji.
Haló?
- Hele, chceš někam vypadnout? - Jasně, Patricku.
Cítím se fajn, Charlie. Rozumíš mi?
Možná zítra zajdeme do centra na karaoke.
A do klubu, kde nechtějí občanky.
A do parku Schenley. Alespoň jednou okoukneš gay scénu.
Proboha.
Můj život je jak vystřiženej z dokumentu pro mladý. Do háje!
No jo.
To je fakt.
Znáš tu historku o Lily Millerový?
To nevím.
Vážně? To ti brácha neřekl? Už je to klasika.
- Možná, nevím. - Dobře. Lily sem přišla s Parkerem.
Oba to měli tu noc dělat poprvé. Dala si záležet. Sbalila jídlo,
ukradla láhev vína. Bylo to perfektní, už se na to chystali.
A došlo jim, že zapomněli kondomy.
- Jak to vyřešili? - To nevím.
- Použili pytlík od sendviče. - Fuj.
- To je nechutný! - Jo, to je.
Tak jo, pokračujeme. Historky z předměstí, Charlie.
Jedný holce se říkalo Druhá meta Stace.
Už ve čtvrtý třídě měla prsa.
Lentilky pod kobercem, mluv dál.
Dovolila klukům, aby na ně sahali.
- To je tvoje historka? - Jo.
Sáhnul sis taky?
- Ne. - Jak jinak?
Šel jsi domů, pustil si „Asleep“, psal básničku...
Fajn, teď ty.
Jednu mám.
Jeden kluk, teplej jako sluníčko...
Jeho táta to ale nevěděl.
Jednou večer jde do sklepa, i když vůbec nemá být doma.
A chytí tam syna s jiným klukem.
Tak ho začne bít.
Nejsou to jen facky, jsou to rány.
A ten přítel řekne: „Dost, zabijete ho.“
Ale syn jen křičí: „Vypadni!“
Takže nakonec...
...ten přítel prostě odešel.
Proč nemůžeme nikoho zachránit?
To nevím.
To je fuk.
Teď jsem svobodný.
Každou chvíli můžu potkat svojí životní lásku.
Bude to jiný a to je dobře.
Jen stačí potkat fajn kluka.
Jo.
Promiň, mrzí mě to.
To nic.
Trávím s Patrickem hodně času.
Na začátku večera bývá nadšený.
Opakuje, jak je svobodný a jak tahle noc bude osudová.
Později už ale neví, jak otupit bolest.
A Sam napsali z Pensylvánské státní.
„Bude nutná účast na letním kurzu ihned po ukončení středoškolského studia.“
Vzali ji, Charlie.
Pak už Patrick mluvil jen o vysoké a budoucnosti.
Alici vzali na filmovou fakultu NYU.
Patrick půjde na Washingtonskou, aby měl na dosah hudební scénu v Seattlu.
Ale nehodlal odejít, aniž by přišel s nejlepším vtípkem.
Sam odjíždí hned po maturitě. Všechno je to vzrušující.
Jen škoda, že mě se to netýká.
Hlavně proto, že po tom zatmění v jídelně je mi zase hůř.
A tentokrát to nemůžu zarazit.
Pošlete svoje výtisky do předních lavic, prosím.
Vím, že jste tu poslední den, ale byl bych rád, kdybyste se utišili.
Díky. Děcka, děkuju vám, byl to skvělý rok.
Užil jsem si ho, vy snad taky.
A užijte si i léto.
Kdo si bude číst jen tak pro radost?
Charlie, výborně.
Pěkné léto.
- Poslední den. - Jo.
Vím, že to není moje věc, ale rozmyslel jste se?
Vracíte se do New Yorku?
No, mně i mojí ženě se tady líbí.
A jsem lepší učitel než spisovatel.
Charlie, napadlo mě,
že bych ti dával knížky i příští rok. - Jo, jasně.
Taky můžeš nějakou napsat.
- Myslíte? - Ano.
- Vy jste ten nejlepší učitel. - Díky.
Deset, devět, osm, sedm, šest,
pět, čtyři, tři, dva, jedna!
Drahý příteli, chci ti psát o tom, jak jsme běželi.
Byl krásný západ slunce.
Jen pár hodin předtím, než moji přátelé prožili poslední den na střední.
Byl jsem šťastný, protože oni byli, přestože mi zbývalo ještě...
...1095 dní.
Představoval jsem si školu bez nich, když se připravovali na ples.
Sestra konečně dala kopačky Derekovi a šla na ples s kamarádkami.
A pak tu byla Sam.
Pořád koukám na její fotky.
Byla tak šťastná, než se to dozvěděla.
Po plese byli v hotelu, když se všechno provalilo.
Craig Sam celou dobu podváděl.
Když jsem to zjistil, pořád jsem ji viděl šťastnou jako na fotkách.
Protože jí nezbývá 1095 dní, ona je má za sebou.
Přišla její chvíle.
A to jí nikdo nemůže vzít.
- Gratuluju. - Charlie! Charlie je tady!
Musíme se společně vyfotit. Pojďte k zábradlí a tvařte se mile.
Jo, to bude skvělý úhel.
NIC VÁS NENÁVIDÍ
Na rozlučce jsem jí chtěl říct o té noci, kdy jsme jeli tunelem.
Jak jsem tehdy poprvé měl pocit, že někam patřím.
A zítra odjíždí, tak jsem jí chtěl dát část sebe.
To jsou všechny tvoje knížky?
- Díky, že jsi zůstal. - Žádný problém.
Brácha říkal, že Pensylvánská má svou starou restauraci.
První večer si tam dej opečenou skořicovou rolku. Je to tradice.
- To zní dobře. - Jo.
Brzy budeš mít nový přátele.
Na tohle místo si ani nevzpomeneš.
Ale vzpomenu.
Byla jsem na obědě s Craigem.
- Jo? - Omluvil se.
Ví, že si ten rozchod zasloužil.
Odjíždím a cítím se tak poníženě.
Proč si vůbec já a všichni, které miluju,
vybíráme lidi, co se k nám chovají hrozně?
Přijímáme lásku, kterou si zasloužíme.
Tak proč jsi mě nepozval na rande?
Já nevěděl, že bys o to stála.
A co jsi chtěl ty?
Abys byla šťastná.
Copak to nechápeš, Charlie?
Já to nevycítím.
Je to moc milý,
ale nemůžeš jen sedět, dávat přednost všem ostatním
a říkat tomu láska. Nechci být jen něčí fantazie.
Chci, aby mě lidi měli rádi takovou, jaká jsem.
Já vím, kdo jsi, Sam.
Vím, že jsem tichý.
A měl bych víc mluvit.
Ale kdybys věděla, co se mi pořád honilo hlavou,
pochopila bys, co to znamenalo.
Jak moc jsme si podobní.
A jak jsme prožili stejný věci.
A vůbec nejsi ponížená, jsi nádherná.
- Co se děje, Charlie? - Nic.
- Slib, že mi budeš volat. - Víš, že budu volat pořád.
- Uvidíme se v New Yorku. - Pokaždý.
Tak pojď, Sam.
Co se děje, Charlie?
Zapni si pás. Uvidíme se tam.
Nebuď sestru.
Bude to naše tajemství, dobře?
Podívej, Charlie, už spí.
Nebuď sestru.
Moje chyba. Moje chyba. Moje chyba.
Byla to moje chyba.
- Bude to naše tajemství. - Přestaň.
Dost.
Přestaň brečet.
Ne!
Bude to naše tajemství.
Candace, volá tvůj brácha.
Haló?
- Ahoj, Candace. - Charlie?
Sam s Patrickem odjeli a já musím pořád na něco myslet.
- Na co? - Candace?
Zabil jsem tetu Helen, že jo?
Umřela, když mi jela pro dárek, tak jsem ji asi zabil, ne?
Nemůžu na to přestat myslet.
- Odjíždí a umírá... - Pošli ke mně domů policii.
- Zase jsem se zbláznil. - Ne, poslouchej mě.
- Naši se brzy vrátí. - Myslím si...
- Co když jsem chtěl, aby umřela? - Cože? Charlie? Charlie!
Charlie? Jsem doktorka Burtonová.
- Kde to jsem? - V nemocnici Mayview.
Musíte mě pustit. Táta si tohle nemůže dovolit.
- Tím se netrap. - Ne. Viděl jsem je jako kluk.
Nechci být jako dítě z Mayview. Řekněte mi, jak to zastavím.
- Co přesně? - Ty vidění.
Všechny ty životy, co pořád vidím...
- Jak to nevidět? - Nevidět co, Charlie?
Je tam tolik bolesti.
A já nevím, jak si jí nevšímat.
- Co ti ubližuje? - Mně nic, to jim.
Jim všem. Nikdy to neskončí.
Rozumíte?
Co tvoje teta Helen?
Co je s ní?
Vídáš ji?
Ano.
Měla hrozný život.
- Bože, co bych... - Mluvil jsi o ní ze spaní.
- To mě nezajímá. - Jestli se z toho chceš dostat,
musí tě to zajímat.
Ona...
Byla šílená.
Prostě...
Ona...
Charlie, dovolíš mi, abych ti pomohla?
Dobře.
Pamatuješ si něco před tím zatměním?
Vzpomínám si, že jsem odešel od Sam a vydal jsem se domů...
Byl jsem chvíli v nemocnici.
Nebudu zacházet do detailů.
Ale řeknu ti, že jsem prožil pár ošklivých dnů.
A taky pár nečekaně pěkných.
MILUJU TĚ, CHARLIE. SAM
Nejhorší byl den, kdy doktorka řekla rodičům,
co mi teta Helen dělala.
Zlato?
Mrzí mě to.
A nejhezčí byly dny návštěv.
Sourozenci mě navštěvovali, dokud Chris nemusel odjet.
Letos hraje v základní sestavě.
A sestra prý na letní brigádě potkala milého kluka.
Tady ho máme.
- Tak ve čtvrtek v šest, dobře? - Dobře.
Zvládneš to.
Podle doktorky si nevybíráme, odkud přicházíme,
ale můžeme si zvolit cestu.
Vím, že to není všechno, ale pro začátek to stačí.
Bůh požehnej tomuto jídlu. Děkujeme ti ve jménu Ježíše Krista.
- Amen. - Amen.
Jak se letos bude dařit Tučňákům, tati?
Zatracení Tučňáci. Jsou snad alergičtí na obranu.
- A jak že se říká puku? - Sušenka.
- Ne zatracená sušenka? - Ty si koleduješ.
Zlato, než odletíš, tak vyrazíme na nákupy.
- Potřebuju nějaký knížky. - A taky oblečení.
Může jít Charlie ven?
První večer jsme měli ty skořicový rolky. Jsou výborný.
- Na podzim tě na ně vezmu, jo? - Určitě.
Promiň, ale Charlie má na říjen v plánu psychický zhroucení.
Můžu vám něco říct?
Byla jsem pryč dva měsíce a je to úplně jiný svět.
A je pořád lepší.
A moje spolubydlící Katie má skvělý hudební vkus.
Našla jsem tu písničku z tunelu.
Tak jedeme.
Nevím, jestli najdu čas na další dopisy,
protože začleňování mi ho dost zabere.
Takže jestli je tohle poslední dopis, měl bys vědět,
že před střední jsem na tom byl zle, ale tys mi pomohl.
I když jsi nevěděl, o čem mluvím. A neznáš nikoho, kdo to prožil.
Díky tobě jsem se necítil sám.
Protože spousta lidí říká, že takové věci se nedějí.
Jiní zase v sedmnácti zapomenou, jaké je to v šestnácti.
Tohle jednou budou jen historky. Naše podoby budou jen staré fotky.
Všichni budeme něčí máma, nebo táta.
Ale teď to ještě historky nejsou. Tohle se děje.
Jsem tady. Dívám se na ni.
A je tak krásná.
Vidím ji.
Tu chvíli, kdy víš, že nejsi jenom smutná historka.
Jsi naživu.
Postavíš se a vidíš světla v oknech a všechno, co tě ohromuje.
A posloucháš tu písničku s lidmi, které na světě nejvíc miluješ.
A přísahám, že v tuhle chvíli
jsme nekoneční.