Elas kord
tütarlaps nimega Ella.
Tema ei näinud maailma sellisena, nagu see oli, vaid milline see võiks olla.
Pisut võlutuna.
Kullake!
Emale ja isale oli ta printsess.
Tõsi küll, tal polnud tiitlit, krooni ega lossi,
kuid ta valitses oma pisikest kuningriiki,
mis ulatus majast ja niidust metsa servani -
ja kus tema pere oli elanud palju sugupõlvi.
Isand Hani õukonnaks
ja kõik teisedki loomad.
Hei, teie seal. Mida te õige teete?
Laske väiksematel ka süüa. Nii saate veel seedehäired.
Huli, sa oled kodu, mitte õuehiir.
Või mis sina arvad, Vilma?
Ära pista isand Hani rooga nahka. Õigus, ema?
Kas usud ikka veel, et nad saavad sinust aru?
Kas nad siis ei saa? - Jah.
Usun, et loomad kuulevad ja vastavad meile,
kui meie ainult kuulame.
Nii õpime nende eest hoolt kandma. - Kes meie eest hoolt kannab?
Haldjast ristiema, teadagi.
Kas usud seda? - Mina usun kõike.
Siis usun mina ka kõike.
Tema isa oli kaupmees, kes rändas kaugetel maadel
ja tõi Ellale kingitusi kõigilt tema hallatavatelt maadelt.
Ella!
Kus on mu kaunid neiud?
Kus on minu kallikesed?
Ella tundis isast tema äraolekul puudust.
Kuid ta teadis, et isa tuleb alati tagasi.
Seal ta ongi! - Tere tulemast koju, isa.
Kuidas läheb?
Oled kasvanud.
Mis see oli?
See või?
See kõlkus puu otsas.
Võib-olla on siin sees midagi.
See on nii kaunis.
Prantsuse keeles on see "un papillon".
Astusid mulle varba peale.
Kas lubate?
Vaata, ema. Ma tantsin.
Pisike papillon.
Kõik oli täpselt nii, nagu peab.
Nad olid õnnelikud, elades oma elu
ja armastades teisi.
Kuninganna la li la li
Oled kõige kaunim
Kuningas on la li la li
Kõige ustavam
Kuninganna la li la li
Armasta mind
Kuid lein võib tulla igasse riiki.
Ka kõige õnnelikumasse.
Ja nii see tuli ka Ella koju.
Mul on kahju.
Tänan, doktor.
See oli kindlasti raske ka teile.
Tule.
Ella.
Ella, kullake.
Ma räägin sulle ühe saladuse.
Saladuse, mille abil saad üle
raskustest, mida elu toob.
Pea ikka meeles.
Ole julge ja sõbralik.
Sinul on väikeses sõrmeski rohkem headust, kui mõnel teisel kogu kehas.
Ja headuses on rohkem võimu, kui sa arvatagi oskad.
Ja maagiat. - Maagiat?
Tõsiselt.
Ole julge ja sõbralik, mu kullake.
Kas lubad?
Luban.
Tore.
Ja...
Ma pean nüüd minema, mu kullake.
Anna andeks.
Muidugi annan.
Ma armastan sind.
Armastan sind, mu kallike.
Ma armastan teid.
Aeg möödus ja valu muutus mälestuseks.
Oma südamelt jäi Ella samasuguseks.
Ta mäletas emale antud lubadust.
Ole julge ja sõbralik.
Tema isa aga oli muutunud.
Kuid ta uskus paremaid aegu koitvat.
"Saabunud koju
hakkasime koos abikaasaga laulma südamete heldusest,
ega uskunud, et keegi oleks õnnelikum,
kui olime meie."
Nii oli sel päeval mr Pepys.
Eks ole õnnelikud lõpud toredad?
Need meeldivad mulle kõige rohkem.
Täpselt nii.
Olen jõudnud järeldusele, et võib-olla on aeg
uuesti alustada.
Muidugi, isa.
Mäletad, et mõni aeg tagasi
kohtasin oma reisil söör Francis Tremainei?
Jah.
Ta on Mercerin gildi juhataja.
Oli.
Vaene mees suri.
Tema lesk,
väga soliidne,
on nüüd üksi,
kuigi ta on naine parimas eas.
Sa kardan mulle rääkida.
Ära karda.
Kui oleksid ainult õnnelik.
Jah.
Õnnelik.
Kas arvad, et see oleks veel võimalik, või ei usu enam seda juhtuvat?
Muidugi usun, isa.
Temast saab sinu võõrasema.
Ja saad omale kaaslasteks kaks armast õde.
Ole julge ja sõbralik.
Tere tulemast, daamid.
Ta on kõhn, nagu luuavars. - Ja lokkis juuksed.
Õige sõbralik.
Tere tulemast. Tore kohtuda.
Sinu juuksed on ilusad.
Tänan. - Peaks veidi stiilsem olema.
Kindlasti.
Kas tahate maja näha? - Mida ta ütles? - Ta tahab meile oma onni näidata.
On vist selle üle uhke. - Kas teil on loomad toas?
Võluv. Täiesti võluv.
Lucifer.
Tulevasel võõrasemal oli terav iseloom ja rafineeritud maitse.
Ka temal oli olnud lein.
Kuid ta oskas seda hästi varjata.
Sa ei rääkinudki, et sul on nii kaunis tütar.
Ta on...
Ema moodi.
Täpselt.
Mida ema öelda tahtis? - Mis siin võluvat on? - Ema valetas, et olla viisakas.
Suu kinni.
Kui kaua teie suguvõsa siin elanud on? - Üle 200 aasta.
Kas seda pole kunagi remonditud? - Anastasia, tasa.
Nad arvavad veel, et räägite tõsiselt.
Ella võõrasema oli elav inimene ja otsustas majas taastada elurõõmu.
Olete kohutav, parun!
Olen õnneseen.
Siin käib ka oma pidu.
Vilma, Tepi, Matilda ja Huli-õgard.
Mis on?
Mis sul mõtteis on, Lucifer?
Vilma on mu külaline, külalist ei tohi ära süüa.
Mine nüüd. Sul on küllalt kassitoitu.
Meie, tüdrukud, peame kokku hoidma.
Jääd peost ilma.
Eks see ole pidu, nagu kõik teisedki.
Lähen varahommikul reisile.
Ei. Sa...
Alles sa tulid.
Kas sa ikka pead? - Ainult paariks kuuks.
Mida sina kingituseks tahaksid?
Sinu õed
poolõed, palusid,
päikesevarje ja pitse.
Mida sina tahad?
Too mulle esimene puuoks, mis sinu õlga puudutab.
See on kummaline soov.
Sa pead selle oksarao kaasa võtma
ja minu peale mõtlema iga kord, kui seda vaatad.
Ja kui tood selle tagasi, siis tuled ise ka.
Tahan ainult seda.
Et tuleksid tagasi. Muul pole tähtsust.
Ma tulen tagasi.
Ella, kui ära olen,
ole kena võõrasema
ja poolõdede vastu, isegi kui see mõnikord
keeruline on.
Ma luban sulle. - Tänan.
Osa minust jääb alati siia.
Pea seda meeles.
Ka sinu ema on siin, kuigi sa teda ei näe.
Tema on selle koha süda.
Tema pärast peame seda maja ikka kalliks.
Igatsen ta järele.
Aga sina?
Väga.
Ära pitse unusta. Pean need kindlasti saama.
Ja minu päikesevarju.
Minu jume jaoks. See tähendab nahka, kui sa ei tea.
Nägemiseni!
Nägemiseni, Ella!
Armastan sind! - Mina sind ka.
Nägemiseni!
Kallis Ella.
Ära nüüd. Ära nuta.
Ei, võõrasema.
Ära kutsu mind selle nimega.
"Proua" käib küll.
Sinu rõivad ei mahu mulle. - Jää siis kõhnemaks!
Anastasia ja Drusella on alati tuba jaganud.
Nad hoolivad teineteisest.
Parem, kui sa hoopis ära kaoksid.
See sulle meeldiks. Võiksin sul silmad peast kiskuda.
Nende magamistuba on väga kitsas.
Isa ja sinu toa järel on minu tuba suurim.
Võib-olla nad tahaksid seda jagada.
Tore mõte.
Oled tubli tüdruk.
Mina võiksin minna...
Pööningule.
Just.
Pööningule?
Jah.
Ainult ajutiselt. Kuni saan teised toad sisustatud.
Pööningul on palju ruumi. Pääsed kõigist sekeldustest eemale.
Veel parem, kui viiksid ka oma kola sinna.
Tunneksid ennast paremini.
Aga...
Siin mind ei segata.
Tere, Huli.
Lase käia, saad hakkama küll.
Siia te siis peitu tuletegi.
Nii, nagu minagi.
No nii.
Kes mind aitaks?
Lollakas. - See oli viimane piisk.
Väikeõde räägib mööblikoidega.
Väga kena.
Pole kasse.
Ega poolõdesid.
Meie õde on idioot. - Minul on neid kaks.
Ma kuulsin seda.
Kellega ta räägib? - Ta on segane.
Laula, armas ööbik.
Tere hommikust! - Tere hommikut, neiu Ella.
Hommikust, Tom.
Laula, armas ööbik.
Terekest. Andeks, aga...
Mis ilus pruun. Väga hea.
Aitäh.
Hommikust. - Hommikust.
Tänan, neiu Ella. - Pole tänu väärt.
Ärgake, tüdrukud. Lõuna-aeg on käes.
Ella poolõed polnud hommikuinimesed.
Ja ega nad kodutöödes ka väga osavad olnud.
Õigupoolest polnud nad mitte milleski osavad.
Oi nooruke neiu.
Liuli-hoo, liuli-hoo!
Ja hei ja noninoo.
Nii risti üle maisipõllu
nad kevadel tulekul
käivad.
Nad kevadel tulekul
käivad.
Jää vait!
Isa reisilt saadetud kirjad lohutasid Ellat.
Nädalad venisid kuudeks,
kuid isa kirjad kusagilt kaugelt tulid iga päev.
Neiu Ella, post saabus.
Kuni ühel pärastlõunal...
Onu John?
Neiu Ella.
Teie isa...
Ta jäi reisil haigeks.
Ta suri.
Ta on läinud.
Lõpu eel rääkis ta ainult sinust.
Ja sinu emast.
Ta palus sulle selle anda.
Aga minu pitsid? - Ja minu päikesevari?
Kas te siis aru ei saa? Neil pole enam mingit tähtsust.
Oleme kadunud.
Millest me elama hakkame?
Tänan.
See on kindlasti teilegi raske.
Kuidas elada, tõepoolest. Oli aeg säästma hakata.
Ella võõrasema vallandas töölised.
Võõrasema ja poolõed
kohtlesid Ellat halvasti.
Tasapisi hakkasid nad teda pidama pigem teenijaks, kui õeks.
Ella pidi tegema kõik tööd.
See oli isegi hea, aitas muresid unustada.
Või vähemalt võõrasema väitis nii.
Tema ja ta tütred andsid hea meelega
Ellale palju, palju "murede unustamist".
Tõsi küll, nad jagasid söömakordi temaga,
õigemini seda, mis neist üle oli jäänud.
Vähemalt olid tal sõbrad.
Või siis noh, need olid väikesed sõbrad.
Siin te mul oletegi.
Kas võtaksite koos minuga einet?
Kuid neid väikesi sõpru kohtles ta avali südame ja lahtise käega.
Olge head.
Nii mõnelgi õhtul,
kui tõmbetuulega pööningul oli liiga külm magamiseks,
sättis ta end kustuva kamina äärde,
et pisutki sooja saada.
Arvasin, et hommikusöök on valmis.
See on valmis, proua.
Kohendasin veel ainult tuld.
Kutsu meid tulevikus ainult siis, kui kõik on valmis.
Nagu soovite.
Mis sul näo peal on?
Vabandust?
See on kamina tuhk.
Pese nägu puhtaks. - Puistad tuhka meie teesse.
Mul on talle uus nimi. Tuhapea.
Sa ei tohi nii räpane olla. - Räpatriinu.
Tuhkatriinu. See on sinu uus nimi.
Oh, tüdrukud. Küll te olete nutikad.
Kellele see on?
Kas oleme kedagi unustanud?
See on minu koht.
See on pisut liig. Sa valmistad meile hommikusöögi,
kannad selle lauale ja tahad istuda samas lauas.
Ehk sööksid parema meelega siis, kui kõik tööd on tehtud, Ella?
Või peaksin Tuhkatriinu ütlema?
Tuhkatriinu.
Nimed on sama võimsad, kui loitsudki.
Äkitselt märkas Ella, et võõrasema ja poolõed
olid muutnud ta tuhkhalliks tööhobuseks.
Jookse! Ruttu, muidu saavad nad su kätte.
Mine!
Rahulikult!
Võib-olla oligi see hea, et poolõed julmad olid.
Muidu poleks ta metsa põgenenud ega printsi kohanud.
Rahulikult.
Rahu, poisu. Pea nüüd kinni.
Neiu!
Kas olete korras?
Pole midagi.
Kõik on hästi, tänan.
On kõik hästi?
Mina olen, aga keegi teine on surmani hirmunud.
Kes? - Põder.
Mis ta teile halba tegi, et teda jahite?
Pean tunnistama, et ei ole teda kohanud.
On ta sinu sõber?
Tuttav.
Kohtusime äsja.
Kaotasin ta silmist, ja tema minu.
Tundsin, et tal on veel elus palju teha.
See on kõik.
Mis su nimi on?
Sellel pole tähtsust.
Sa ei tohiks nii kaugel metsas üksi olla.
Ma polegi üksi. Olen ju koos teiega, härra...
Mis teie nimi on?
Kas sa ei tunne mind? Või siis...
Mind hüütakse Kitiks.
Minu isa kutsub nii, kui heas tujus on.
Ja...
Kuspool te elate? - Palees.
Mu isa koolitab mind enda järglaseks. - Olete siis õpipoiss?
Omamoodi.
Tore.
Kas teid koheldakse hästi?
Paremini, kui ära olen teeninud, ma arvan.
Aga sind?
Nad kohtlevad mind nii hästi, kui oskavad.
Mul on kahju.
See pole teie süü.
Kindlasti ka mitte sinu.
Ega see nii halb ka ole. Paljude olukord on hullem.
Me peame olema
ainult julged ja sõbralikud. Kas pole nii?
Jah.
Sul on õigus.
Ka mina mõtlen nii.
Palun, ärge laske neil talle haiget teha.
See võib juhtuda, kui jahil ollakse.
Kuigi nii võib juhtuda, ei pea see nii olema.
On seegi tõsi.
Jätate ta siis rahule?
Jah.
Tänan, härra Kit.
Siin te oletegi, majest... - Mu nimi on Kit. Kit!
Olen Kit. Tulen kohe.
Me peame teekonda jätkama.
Härra Kit.
Nagu ma ütlesin. Üks moment.
Loodan, et me kohtume veel.
Loodan samuti.
Nagu oleksid sa esimene, kes kaunist tüdrukut kohtab.
Ta ei olnud lihtsalt "kaunis tüdruk".
Ta oli kaunis tüdruk, kuid temas oli palju muudki.
Mida muud? Kohtusite ainult korra. - Kuidas sa saad temast midagi teada?
Sinagi armusid emasse esimesest silmapilgust.
See oli iseasi. Su ema oli printsess. - Oleksid armastanud teda sellest hoolimata.
Ma ei oleks temaga kohtunud, kui see poleks sobiv olnud.
Minu isa oleks mulle just nii öelnud ja mina oleksin sõna kuulnud.
Ei oleks. - Oleksin.
Ei oleks. - See on tõsi.
Kuidas tal läheb?
Teie majesteet...
Lase olla.
Kui seda on nii raske öelda, siis ma tean juba.
Isa.
See juhtub kõigiga.
Tule.
Me jääme hiljaks.
Ja täpsus on printside voorus.
Tema majesteet kuningas.
Teie isa süüdistab teid teie käitumise pärast metsas.
Kas see on teie asi, suurhetrsog? - Meie asi on ühine, teie kõrgeausus.
Oli vale lasta põder minema.
Kuigi nii võib juhtuda, ei pea see nii olema.
Või sinnapoole.
Härra Phineus, pintselmeister ootab teid.
Tehke temast abielukõlbuline, meister Phineus.
Printsile tuleb mõrsja leida, kuigi ta ei taha mind kuulata.
Teen oma parima, teie majesteet. Kuid mitte imet.
Kaunis kangas.
Tänan.
Nagu ta taipaks midagi kunstist.
Need pildid saadame välismaale,
et meelitada aristokraatiat sinu ballile.
Selline on traditsioon. Seda armastatakse.
Seal valid sa enesele mõrsja.
Suurepärane.
Siis võiksin korraliku maatüdruku võtta, kui just peab kellegi võtma.
Ja mida see "korralik maatüdruk" enesega kaasa toob?
Kuidas ta kuningriiki tugevamaks teeb?
Oleme väike kuningriik suurte keskel, kõrgeausus.
Maailm on ohtlik.
Kuula, poeg.
Tahan näha sind ja kuningriiki turvatuna.
Hea küll, isa.
Ühel tingimusel.
Saadame kutsed kõigile, mitte ainult ülikutele.
Sõjad on puudutanud meid kõiki.
Mis sa arvad? Kas see rahvale meeldiks?
Ma ei oska öelda, teie majesteet. Kuid minule see sobiks.
Siis on asi selge.
Pidu rahvale
ja printsess printsile.
Samm õiges suunas, kui te küsite... - Ei küsi.
Palun vabandust. Juhm pintslipiinaja.
Alla, hea Simson.
Unustasin padja.
Siis alla ainult. Olen maas.
Sõna otseses mõttes maas. Vabandust.
Nii ongi hea nurga all.
Peened sõõrmed. Kas saaksin pikema pintsli?
Te ei näe hea välja, preili.
Üldse mitte.
Miks te sinna jääte, kus teid kaltsuna koheldakse?
Sest lubasin emale ja isale,
et hoian kohta, kus me nii õnnelikud olime.
Nad armastasid väga meie kodu,
ja kui nad ära on, siis teen seda nende eest.
See on mu kodu.
Kuulake kõik!
Tasa!
"Kahe nädala pärast sellest hetkest
peetakse palees kuninglik ball."
"Sellel ballil,
vana traditsiooni kohaselt,
valib prints omale mõrsja."
"Sellele lisaks käsib prints,
kinnitada, et kuningriigi iga neiu,
aristokraat või tavaline,
on oodatud tulema."
"Seda teavitab õilis kuningas."
Vabandust, proua.
Ella tahtis väga kohtuda Kiti, õpipoisiga.
Tema õed olid leilis printsiga kohtumise pärast.
Petan teda ennast armastama. Küll sa näed.
See on fantastiline uudis.
Rahunege maha.
Kuulake. Üks teist saab printsi.
Seejärel vabaneme võlgadest, kuhu sattusime,
kui tulime siia kolkakülla. - Kas minust saab printsess?
Või olen mina see printsess?
Rääkisid juba uudiseid. Mida sa veel ootad?
Mine kohe linna tagasi ja telli õmblejatelt kolm uut uhket õhtukleiti.
Kolm?
See on sinust väga hoolitsev.
Mida sa silmas pead? - Et sa minu peale mõtlesid.
Sinu peale?
Ta arvab, et kolmas kleit on temale. Vaene Tuhkatriinu. Tõesti piinlik.
On aga sinul suured unistused. - Ei. Tahan vaid oma sõpra kohata.
Pane hästi tähele.
Üks kleit Anastasiale,
üks Drusellale
ja üks minule.
A la mode Parisian! - Ei tea tema, mida see tähendab.
J'ai compris. Tous robes sont occupées. (Muidugi tean. Kõik kleidid on hõivatud.)
Tore. Täpselt nii. Asi selge.
Lase käia.
Iga tüdruk kuningriigis tahab printsi.
Mine ruttu sinna, enne kui õmblejad töösse upuvad.
Mida ta ütles?
Ma oskan prantsuse keelt, mitte itaalia.
Ärgake üles, teie kõrgeausus. Jäite unistama. - Vabandust.
Jahikäigust saati.
Süüdi on see imekaunis neiu. Ma ei saa teda mõtetest.
Tüdrukuid on palju. - Kuid tema iseloom ja headus...
Huvitav, kas tal õdesid on?
Ma ei tea. Ma ei tea temast midagi.
Võib-olla salapärane tüdruk tuleb ballile.
Seepärast tahtsitegi kõiki kutsuda? - Kapten.
Tegin seda rahva pärast. - Muidugi. Kui rumal minust.
Mis siis, kui ta tulebki? - Siis ütlete talle, et olete prints.
Ja prints ei saa valida seda, keda tahab.
Täpselt.
Isale ja suurhertsogile kõlbab vaid õige printsess.
Kui see metsaneid on nii hurmav, kui te räägite, siis ehk muudavad nad meelt.
Lõpuks koitis ballipäev,
mida kogu kuningriik oli oodanud hinge kinni pidades.
Kas minust saab kuninganna?
Kes? Kas mina?
Kõvemini.
Nüüd on kõik.
Näed hea välja, õeke. - Samad sõnad.
Me võistleme printsi käe pärast,
kuid siiski ei soovi teisele paha. - Muidugi mitte, kulla õeke.
Mul ei tuleks mõttessegi sind enne balli mürgitada.
Ja ka mina ei taha sind liikuvast tõllast välja lükata.
Mina ei taha sind lossi treppidest alla tõugata.
Oleme õeksed. - Ja veri on paksem, kui vesi.
Laseme printsil otsustada. - Milline ta võiks olla?
Mis vahet seal on?
Ta on päratult rikas.
Kas poleks tore kaasat enne abielu tunda?
Muidugi mitte. See võib mind meelt muutma sundida.
Vean kihla, et sina pole iial mehega rääkinudki.
Kas oled, kuunägu?
Korra olen. Ta oli härrasmees.
Vean kihla, et keegi tühisus. - Või õpilane.
Ta oli õpipoiss. - Kõik mehed on lollid, ütleb ema.
See tuleb kohe selgeks teha. - Kas saaksin esimese tantsu, mu leedi?
Prints, te olete nii ulakas.
Tahan proovida. - See on minu oma.
Ei! - Ei!
See polnud esimene kord,
kui Ella tundis piinlikkust nende kahe mahhinaatori pärast,
kes püüdsid peita oma autust välise uhkuse taha.
Minu prints! - Ta armastab mind!
Kuid minust tuleb kuninganna.
Kui võõrasema ei tellinud neljandat kleiti,
polnud Ella meelest mingit põhjust
seda mitte ise teha.
Ja pealegi oli tal abilisi.
Minu kallid tütred.
Kui näen teid sellistena,
olen kindel, et üks teist näpsab printsi.
Ja mul on kaks hobust samas sõidus.
Minu tütarde sära ei võida mitte keegi kogu kuningriigis.
Tuhkatriinu?
See ei maksnud midagi.
See on mu ema vana kleit. Parandasin selle ise ära.
Tuhkatriinu ballil! Kes võtaks piiga naiseks?
Pärast kõike seda vaeva...
Ma ei taha midagi ära rikkuda. Ma ei tahagi printsiga kohtuda.
Sa ei kohtugi, sest sa ei tule kaasa.
Kuid kuningas kutsus kõiki riigi neidusid.
Teda ma silmas pidasingi. Oleks kuninga solvamine
viia sind paleesse nendes vanades kaltsudes.
Kaltsudes?
See oli mu ema oma.
Kahjuks pean ütlema, et su emal polnud maitset.
See on vanamoodne ja laguneb laiali.
Käis ripneb.
See kukkus ise ära. - Ja see.
See on naeruväärne, vanamoodne nali.
Kuidas sa võisid? - Mida siis pidin tegema?
Mitte keegi ei tohi minu tütreid sinuga seostada.
Nad kaotaksid oma maine, kui nad saabuksid räpase piiga seltsis.
Sest selline sa oled.
Ja jääd selliseks igavesti. Seda ma sulle ütlen.
Sina ei tule ballile.
Liikuge!
Anna andeks, ema.
Anna andeks.
Lubasin olla julge, kuid ei ole.
Mitte enam.
Enam ma ei usu.
Vabandust.
Kas saaksid aidata, neiu?
Võib-olla pala leiba või klaas piima.
Jah.
Jah, muidugi.
Kindlasti leian midagi.
Miks sa nutad?
Pole viga midagi.
Pole midagi?
Ei midagi.
Mis on klaas piima? Ei midagi.
Kuid sõbralikkus annab sellele tähenduse.
Ma ei tahaks sind kiirustada, kuid sul on tõepoolest aeg minna, Ella.
Kuidas te mind tunnete?
Kes te olete? - Kes ma olen?
Arvasin, et oled juba taibanud.
Olen sinu Muldjaisand. - Ei, Haldjaemand ikka.
Ei või olla.
Miks ei? - Neid pole olemas.
Need on laste muinasjutud.
Sinu ema ju uskus nendesse? Ära vaidle, ma ise kuulsin.
Kuulsite seda? - Rumalus.
Olgu. Tähtsamad asjad kõigepealt.
Pean midagi mugavamat selga panema.
Nii on parem.
Kuhu ma jäingi?
Kuidas sa... - Just.
Vaatame.
Vajame midagi, millest saaks tõlla.
See küna? - Võib-olla mitte.
Eelistaksin puu- või köögivilja. Kas siin arbuuse on?
Ei ole. - Muskuskõrvitsaid?
Seda ma ei tea. - Artisokke?
Kumquaate? Pihvitomateid?
Kõrvitsaid oleks.
Kõrvitsaid?
See on minu esimene kord. See on alati huvitav.
Üldiselt ma kõrvitsaid ei kasuta. Liiga palju sodi.
Üks hetk. See kõlbab. Jah. Nuga?
Olge hea. - Tänan, kullake.
Tere, sina imelik oranž taimne sõber. Üks pisike kiire lõige.
Suurepärane.
On aga raske!
Vaadake ette, hiired!
Pole midagi, teeme siinsamas.
Mida? - Teeme kõrvitsast tõlla.
Teed mind närviliseks.
Kas panen silmad kinni? - On vist parem.
Heldeke. Teeme ära.
Midagi siin toimub.
Näed, konks on selles... Unustasin, milles see konks oli.
Mis siis kui... Kui see ikka veel kasvab...
Jah?
Oota pisut.
Kas seda tahtsitegi? - Miks sa nii arvad?
Jookse!
Mine peitu!
Umbes nii. Tõld.
Oled tõesti minu hea Haldjaemand.
Muidugi.
Ma ei muuda igaühele kõrvitsaid tõldadeks.
Kus need hiired on? - Hiired? - Jah.
Hiired, hiired.
Siin nad ongi.
Hookus-pookus.
Neli valget täkku. - Oled aga sina uhke, Huli.
Aga kuidas sa... - Kuhu me jäimegi?
On tõld, hobused... Toapoisid!
Toapoisid?
Kuule, tore isand Sisalik.
Hookus-pookus.
Kas kutsusite?
Veel vajame kutsarit. - Kutsarit?
Kas ma ütlesin "kutsarit"? Pidasin silmas hane.
Ma ei oska juhtida, olen hani.
Kõss!
Kõik kohtadele, nüüd läheb kiireks.
Ruttu!
Hea Haldjaemand!
Mis on?
Minu rõivad. Ma ei saa selles kleidis minna.
Kas parandaksid seda. - Kas parandaksin?
Ei, teeme päris uued. - Ei, ära tee.
See oli mu ema oma.
Tahaksin seda kanda, kui lossi lähen.
Siis oleks otsekui ema kaasas. - Saan aru.
Kas ta pahandaks, kui ma seda pisut kohendaksin?
Lisaksin pisut sinist? - Ei.
Olemas.
See on ilus. Emale meeldiks.
Hakka nüüd minema. Kiirusta!
Muidu jääd hiljaks.
See on minu jaoks uus.
Oh sa poiss!
Pidage tõld kinni!
Tänan.
Üks hetk!
Kas need on sinu parimad kingad?
Pole midagi. Neid ei näe keegi.
Ei, need rikuvad kogu pildi. Ruttu, ruttu.
Võta ära. Need on päris hirmsad.
Võtame vahelduseks midagi uut. Seda ma oskan.
Kuid...
Kas need on kristallist?
Jah.
Ja õige mugavad kanda. Nüüd pead minema.
Hea Haldjaemand? - Mis veel?
Võõrasema ja tüdrukud? - Pole muret.
Kindlustan, et nad sind ära ei tunne.
Mine nüüd. Sa lähed ballile.
Peaaegu unustasin.
Pea meeles, et maagia kestab ainult lühikest aega.
Koos kesköö viimase kellalöögiga
kaob lummus ja kõik muutub endiseks.
Keskööl?
Keskööl.
Sellest piisab.
Lase käia. - Tänan.
Tänan.
Hani, sõida!
Nägemiseni.
Fujiani printsess Mei-Mei.
Seljuki printsess Shahrzad.
Zaragosa printsess Chelina.
Shona printsess Imani.
Hiina printsess Krüsanteemtroonilt.
Leedi Tremaine tütardega.
Olen Drusella. - Ja mina Anastasia.
Inimesed on huvitatud. - Mina olen see targem. - Ja mina see ilusam.
Väga tark neiu Drusella ja väga ilus Anastasia.
Tulge juba.
Venieri lord.
Keda sa otsid?
Ei kedagi.
Loodad leida seda metsaneidu?
Sellepärast kutsusidki kõiki. - Isa, tegin seda rahva pärast.
Tean, et rahvas on sulle tähtis.
Tean ka seda, et su pea pööritab. Kohtusid temaga vaid korra metsas.
Ja sina tahad mulle naiseks kedagi, keda täna korra kohtan.
Printsessi. Printsess või mitte kedagi.
Väravad lahti, keegi tuleb veel.
Kas tohin teie kõrgeaususele tutvustada Zaragosa printsessi Chelinat.
Olete sama nägus, kui pildil.
Ja teie pisike kuningriik on lummav.
Loodetavasti ei pea printsess seda siiski liiga ahtaks.
Neiu Ella.
Tänan.
Mul on hirm, isand Sisalik.
Olen ainult tüdruk, mitte printsess.
Ja mina olen sisalik, mitte toapoiss.
Naudi seda, kuni saad.
Teie majesteet, teie kuninglik kõrgus,
lordid, daamid ja härrad,
väärikad külalised ja rahvas.
Prints valib nüüd omale partneri esimeseks tantsuks.
Ball algab!
Vabandage mind.
Minu vabandused, Teie Kõrgeausus.
Ma ei tea, mis juhtus.
Härra Kit.
See oled sina.
Kas oled?
Oh jah.
Teie kõrgeausus.
Kas võiksin...
Või siis...
Teeksite mulle suurt rõõmu,
kui osutaksite seda au ja lubaksite end viia
esimesele...
Tantsule?
Jah, tantsule.
Täpselt nii.
Kõik vaatavad sind.
Usu mind, nad kõik vaatavad sind.
Kes see on?
Pole õrna aimugi.
Kes see on, ema?
Ma pole kindel, kuid olukord pole kiita.
Tal on ilus kleit.
Ja ta on nii ilus. - Keskenduge!
Teie, juhmakad, peate printsi võluma. Laske käia.
Kuid keegi ei võtnud meid tantsima.
Härrased, kui tohib, siis tutvustan oma tütreid. Anastasia ja Drusella.
Minge siis!
Naeratus.
Tule minuga.
Nii. Naeratus.
Sa siis oled prints?
Ma pole ainus.
Maailm on printse täis. Mina olen vaid üks neist.
Su nimi pole siis Kit.
On muidugi ja mu isa kasutab seda, kui ta minu peale eriti ei vihasta.
Kuid sa pole õpipoiss.
Olen. Kuninga õpipoiss. Õpin ametit.
Jumaluke!
Anna mulle andeks.
Arvasin, et see teave võib mõjutada sinu käitumist.
Pidasin sind tavaliseks maatüdrukuks,
kuid nüüd märkan, et sa ei tahtnud sõdurit hämmelduma panna.
Vaevalt küll. - Rohkem ei üllata?
Rohkem ei üllata.
Oled see sina?
Vihkan maale enesest. Aga sina?
Keegi polegi mind maalinud.
Polegi? Aga peaks.
Kes ta on? - Ta ei öelnud oma nime, teie armulisus.
Kas sa ei küsinud? - Mul oli hing kinni,
kui kuulutasin väga raskesti hääldatavat printsessi nime.
Pea suu kinni. - Absoluutselt.
Uskumatu.
Ei. Mitte tema.
Kas nad sind ballil otsima ei hakka?
Võib-olla. Kuid ärgem veel tagasi mingem.
Mis muret teeb?
Kohe, kui tagasi lähen, püüavad nad mind oma väljavalituga paari panna.
Abielu peab kasu tooma.
Kellele? - See on hea küsimus.
Peaksid saama ise valida.
Tahaksin kuninga otsust samuti austada. Ta on tark valitseja ja armastav isa.
Võib-olla muudab ta oma meelt.
Kardan, et selleks pole aega.
Vaene Kit.
Ta on väidetavalt printsess. Prints on temast sisse võetud.
Tüdruk läks otse printsi juurde. Imetlusväärselt tõhus.
Kui ta on printsess, siis võib asi veel laabuda.
Lubasin printsi juba teisele, printsess Chelinale.
Kuid...
Vabandage, teie armulisus. Ma ei tahtnud segada.
Mina pean teilt vabandust paluma, proua.
Ma ei reeda teie saladust.
Mitte keegi pole seda kohta näinud.
Salaaed.
Mulle see meeldib.
Palun.
Ma ei peaks.
Pead.
Ma ei peaks. - Peaksid.
Ma ei peaks. - Pead.
Hea küll.
Kas tohin?
Palun.
See on kristallist.
Ja miks ka mitte?
Kas ma tohin? - Tänan.
Nii.
Räägi mulle, kes sa oled.
Kui ma seda teen, võib kõik muutuda.
Ma ei saa aru. Ütle vähemalt oma nimigi.
Mu nimi on...
Ma pean minema.
Seda on raske selgitada.
Sisalikke, kõrvitsat ja kõike muud.
Oota!
Kuhu sa lähed?
Sa olid kohutavalt kena.
Suur tänu toreda õhtu eest. Mulle meeldis väga.
Iga sekund sellest.
"Sisalikke ja kõrvitsat".
Vabandust.
Vabandage. Andke andeks.
Oh mu jumal!
Minu prints!
Vale naine!
Ta vajab tüdruku nime. - Ma tean.
Tüdruku nimi, jobu! Hangi tüdruku nimi.
See tegi haiget.
Majesteet.
Neiu.
Mul on kahju.
Pole põhjust muretseda.
Tahtsin vaid öelda,
et teie poeg Kit on kõige imetabasem inimene, keda kohanud olen.
Korralik ja julge.
Kui te teaksite, kui väga ta teid armastab.
Vabandust.
Oota!
Kuhu sa lähed?
Mul on kiire.
Tule tagasi!
Ruttu!
Kähku, härra Hani.
Oota!
Vaata ette!
Kapten. Mu hobune.
Ei.
See võib olla kellegi intriig, et teid paleest välja meelitada.
Teie isa vajab teid.
Kapten!
Minul oli lõbus. Pidid sa ka just selle tüdruku valima?
Jah, pidin.
Rutem, härra Hani.
Kiiresti!
Ettevaatust, härra Hani!
Oh, Jumal.
Sina seal! Kuninga nimel, seis!
Halb ajastus.
Peatuge!
Tean, mida teha!
Nii!
Oh jah!
Tehke värav lahti!
Mu Jumal!
Ei, ei, ei.
Andestust.
Siin on teil hea olla.
Olge vait!
Tuhkatriinu!
Tuhkatriinu! Peab ta üles äratama.
Tuhkatriinu!
Ärka, laiskelajas! Teed ja kooki.
Tere tulemast tagasi.
Küll sina oled rõõmus. - Ja märg.
Käisin vihma käes jalutamas ja oma tuju ergutamas.
Tüüpiline.
Teed.
Me ei räägi sõnagi. Meie hinged kohtusid.
Täpselt nii. Minu ja printsi hing.
Sinu hing kohtus söögilauaga. - Sa ei näinud, kui ma tantsisin.
Kellega? Ta isegi ei vestelnud sinuga.
See polnud meie süü, vaid selle tüdruku.
Selle salapärase printsessi süü. - Salapärane printsess?
Oh, mis võluv mõiste.
Ega ta polnudki õige printsess.
Ainult uhkeldav sissetungija, kes korraldas enesest numbri.
See vulgaarne noor plika marssis ballile
ilma saatjata, kas kujutad ette?
Kõikidele õuduseks kleepis ta ennast printsi külge.
Ja prints tantsis selle lummutisega.
Kas tõesti? - Jah.
Haletsusest.
Ta oli liiga viisakas, et tüdrukule kõigi nähes korv anda.
Aga ta ei tahtnud selle ülbe plikaga olla,
ja viis ta seepärast ballilt minema. - Ja käskis tal kaduda.
Kuid tüdruk keeldus, kuni valvurid kupatasid ta ballilt minema.
Mul on printsist kahju. Nii vilets maitse.
Nad väärivad teineteist. - Sellel pole tähtsust.
Ball peeti moepärast.
Prints ei saa omale pruuti valida.
Ta on lubatud Zaragosa printsess Chelinale.
Suurhertsog ise rääkis mulle.
See pole aus. - Jah.
Kuid nii see läheb.
Tere jälle.
Aitäh, et aitasite.
See oli nagu uni.
Parem, kui uni.
Ella kiirustas kõike üles kirjutama, et kogetu meeles püsiks.
Just nagu oleks rääkinud emale ja isale
kõigest ballil juhtunust ja hetkedest printsi seltsis.
Eriti nendest.
Sa tulid.
Tore.
Oh, isa.
Ära mine.
Ma pean.
Sa ei jää üksi.
Võta noorik.
Printsess Chelina.
Aga kui käsin sind?
Armastan ja austan sind, kuid ei kuuletu.
Usun, et me ei pea hankima vägevust ja võimu raja tagant.
Seda kõike on siinsamaski.
Vajame vaid julgust ja sõbralikkust selle nägemiseks.
Täpselt nii.
Sinust on saanud tõeline mees.
Tore.
Võib-olla saab minust veel lõpu eel see isa, keda sa väärid.
Ära abiellu kasu pärast.
Võta see, keda armastad.
Otsi see neiu üles.
Otsi teda.
See, kellest kõik räägivad.
See unustaja,
kes kaotas oma kinga. - ...kaotas oma kinga.
Ära leina, poeg.
Tänan, isa.
Aitäh, Kit.
Armastan sind, poeg.
Armastan ka sind, isa.
Kui leinaaeg viimaks mööda sai, loeti rahvale ette kuulutus.
Kuulake kõik!
Kuulake!
Meie uus kuningas
kuulutab, et armastab
salapärast printsessi,
kes kandis ballil kristallkingi.
Ta palub kõnesoleval neiul ilmuda paleesse,
ja kui neiu seda soovib,
siis võtab prints ta oma naiseks
peale asjakohaseid kombetalitusi.
Kas otsid seda?
Siia käib kindlasti lugu juurde. Kas räägiksid sellest?
Ei?
Tore on.
Siis räägin mina sulle ühe jutu.
Elas kord
kaunis, noor tüdruk,
kes abiellus armastuse pärast.
Ta sai kaks armastavat tütart.
Kõik oli hästi,
kuni ühel päeval tema mees, tema elupäevade valgus, suri.
Järgmisel korral abiellus ta tütarde pärast.
Kuid ka sellest mehest jäeti ta ilma.
Naine oli sunnitud päevast päeva nägema mehe kaunist, armastavat tütart.
Ta oli lootnud naida
ühe oma kenadest, juhmidest tütardest printsile.
Kuid tema pea oli sassi aetud kristallsussidega tüdruku poolt.
Ja nii elasin ma õnnetuna oma elupäevade lõpuni.
Ja ongi minu lugu lõppenud.
Räägi nüüd sina oma jagu.
Kas varastasid selle?
Ei.
Sain selle.
Või said? Keegi ei saa niisama midagi.
Kõige eest peab maksma.
See pole tõsi.
Sõbralikkus ja armastus ei maksa midagi.
Armastus maksab.
Nii maksad sinagi mulle, kui tahad saada soovitu.
Mitte keegi ei usu sind, ilma perekonnata räpane teenijatüdruk,
kui ütled end olevat printsi väljavalitu.
Kuid esindusliku õukonnadaami esitlusel võib see õnnestuda.
Kui oled abielus, teed minust kuningliku varahoidja.
Anastasia ja Drusella pannakse rikkaile lordidele mehele
ja mina hakkan seda poissi juhtima.
Ta pole poiss.
Kes sa enda arvates oled? Kuidas mõtled sa kuningriiki juhtida?
Parem jäta see minu hooleks. Siis saame me kõik, mida tahame.
Ei.
Ei?
Ma ei suutnud päästa oma isa sinu käest,
kuid kaitsen printsi ja kuningriiki, juhtugu minuga, mida tahes.
Sa teed vea.
Ei!
Miks?
Miks sa nii julm oled?
Ma ei mõista seda. Püüdsin sinuga sõbralik olla.
Sina? Sõbralik minuga? - Jah.
Mitte keegi pole ära teeninud seda, kuidas sa mind kohtled.
Miks sa seda teed?
Miks?
Sest sa oled noor, süütu ja hea.
Ja mina...
Ei!
Kust te selle saite?
Meie pere räpaselt teenijatüdrukult.
Salapärane printsess on rahva seast.
Võite ette kujutada minu õudu, kui märkasin tema petukavatsusi.
Kas olete veel kellelegi rääkinud? - Ka oma tütardele mitte.
Teie saladus on hoitud. - Säästsite kuningriiki häbistamisest.
Loodetavasti peetakse seda tulevikus meeles.
Kas te ähvardate mind?
Jah.
Mida te soovite?
Tahaksin olla krahvinna.
Ja tahan oma kaks tütart kasulikult mehele panna.
Selge.
Aga see tüdruk?
Tehke temaga, mida tahate.
Ma ei hooli temast.
Kust? - Tee äärest ära visatuna.
Kas leidsite ta? - Selle tüdruku? Ta on kadunud.
Seal peab olema põhjus. Võib-olla keelas keegi tal rääkimast.
Ära anna alla, Kit. - Vastupidi, loobumine on tarkus.
Rahvas tahab uskuda, et kuningriik on kaitstud.
Et kuningal on kuninganna ja riigil pärija.
Nad tahavad selget tulevikku. - Tore. Teeme siis selgeks.
Mina olen kuningas.
Mina annan käsu, et me otsime salapärast printsessi.
Isegi kui ta ei taha, et ta leitakse, pean mina teda uuesti nägema.
Kui teda ei leita, valige kuningriigi heaks printsess Chelina.
Kuningriigi heaks.
Olgu nii, olen nõus.
Aga majesteet...
Otsige teda iga hinna eest.
Muidugi, majesteet. Teil on minu sõna.
Järgmine.
King reisis risti ja põiki läbi kuningriigi,
külastades neide, ülikuid, madalaid ja kõiki nende vahel.
Jumala pärast!
Teie järel, madaam.
Noh, proovime siis.
Täpselt. Kuhu ma lähen?
Või üles!
Ettevaatust, jalg võib paistes olla.
Olen olnud...
Pärmi süü.
Suurhetsog pidas oma sõna.
Ta tegi kõik, mis võis, näitamaks printsile, et salapärast printsessi pole leitud.
See sobib!
Ei sobi. - Sobib.
Ei see sobi. - See on minu.
Olen salapärane printsess. - King siia! Võtke see temalt ära.
Ärge võtke seda ära, palun. King on minu oma.
Tehke teed kristallkingale.
Teine jalg? - Ma ei usu.
Aga isegi siis, kui nad ka väga püüdsid,
keeldus võluking sobimast ka kõige kõlvulisemasse jalga.
Me leidsime salapärase printsessi.
Mis viga, kapten?
Me pole tüdrukut leidnud.
Olen oma kuningat alt vedanud. - Ole nüüd. Ära võta südamesse.
Üks maja on veel. Me pöörame kõik kivid ringi.
Hobused! - Hobused!
Ema, meie võimalus.
Lase nad sisse.
Härrased, milline imeline üllatus.
Kas tohime tülitada?
Muidugi, teie armulisus.
Olge lahked, siiapoole.
Ella ei teadnud, kes alumisel korrusel on.
Ja teda isegi ei huvitanud.
Nad ju ei tulnudki temaga kohtuma. - Vilma, lõpeta.
See on kokku tõmmanud.
Veel üks kord.
Aitab.
Kuigi Ella oli kurb, polnud lootus teda jätnud.
Ta teadis, et ball ja hetked printsiga
muutuvad kauniteks, kaugeteks mälestusteks,
nagu ka isa ja ema
ja tema enda kuldne lapsepõli.
See mahub!
Mul on kahju, neiu.
Kuninganna, laa-li-la,
armastab ainult
oma kuningat,
ainult teda.
Väga hea.
Meie töö on tehtud, kapten.
Võib-olla meie õnn veel pöördub, tütred.
Kindlasti, proua.
Kuningas on la li la li
kõige ustavam
kuningannale, la li la li
Armastab vaid
kuningat.
La li la li
Ainult teda.
Pisike linnuke, la li la li
sinu lauluke
mured kõik viib, la li la li.
Kas kuulete seda, teie armulisus?
Lähme minema. - Üks hetk.
Proua. Kas majas rohkem neide pole?
Ei.
Kas teie kass on laulma õppinud?
Kas sellest etendusest juba ei aita? Lähme.
Kuid ta valetab.
Lollus. Ma usun prouat. Hakkame minema.
Suurhertsog.
Teie majesteet.
Ilus laul. Arvan, et jään veel hetkeks.
Majesteet, ma ei teadnud...
Kapten, tehke kindlaks, kes seal laulab.
Rõõmuga, teie majesteet.
Kuninganna, la li la li
Armastab vaid...
Palun. Kas näete?
Ma ju ütlesin, et see on mõttetu.
Kohe näeme.
Neiu.
Teid palutakse esitleda end kuningale.
Keelan sul seda teha. - Ja mina keelan teil keelata.
Kes te olete, et mind keelate? Kas olete keisrinna?
Pühak?
Jumalanna?
Olen tema ema.
Sa pole kunagi olnud
ega saa ka kunagi mu ema olema.
Tulge, neiu.
Pea meeles, kes sa oled, lurjus!
Kas ta ka kõlbab sellisena, nagu ta on?
Tal polnud seekord võlurit abiks.
See võib olla suurimaks riskiks meile kõigile.
Tulla nähtavale iseendana.
Ole julge ja sõbralik.
Kes sa oled?
Tuhkatriinu.
Majesteet.
Ma pole printsess.
Mul pole tõlda,
ega vanemaid
ega kaasavara.
Ma ei tea isegi, kas king mulle sobib.
Kuid,
kui see sobib,
kas kõlban sellisena?
Tavalise tüdrukuna, kes armastab sind.
Päris kindlasti.
Kuid ainult siis, kui mina sellisena kõlban.
Õpipoisina, kes alles harjutab.
Palun.
Tuhkatriinu!
Ella!
Kulla õeke! Mul on nii kahju.
Mul on väga kahju.
Kas lähme?
Annan sulle andeks.
Saanud andeks või mitte,
lahkus Tuhkatriinu võõrasema oma tütardega
varsti koos suurhertsogiga riigist
ja nende jalg ei astunud enam iialgi kuningriigi kamarale.
Nad armastasid teineteist.
Sinust tuleb portree maalida.
Oh ei. Vihkan pilte endast. - Ole sõbralik.
Ja ole julge. - Siis saab kõik korda.
Kas oled valmis?
Millal tahes, kui ainult sina oled minuga.
Minu kuninganna.
Minu Kit.
Nii astusid Kit ja Ella abiellu,
ja Ella Haldjaemandana võin rääkida, et neid peetakse läbi aegade
õiglasemaks ja sõbralikemaks valitsejapaariks kuningriigi ajaloos.
Ja Ella säilitas võime näha maailma mitte ainult sellisena, nagu see oli,
vaid ka sellisena, nagu see olla võiks,
kui sa usuksid julgusesse
ja sõbralikkusesse ja vahetevahel ka
väikesesse
võlukunsti.
LÕPP
CINDERELLA - TUHKATRIINU LUGU
Kuhu kõik kadusid?
[ESTONIAN]