Нічого, сину.
Я знаю, ти хочеш, щоб це все скінчилося.
Я з тобою.
Я завжди буду поруч.
Тільки не здавайся.
Чуєш мене?
Поки можеш дихати, борися.
Дихай... дихай далі.
ЛЕГЕНДА Г'Ю ГЛАССА
Яструбе.
От чорт.
Триклятущі сучі сини.
У того сучого сина лайно замість мозку.
- Ти не бачив Коултера? - Ні.
Слухайте уважно!
Як почистите шкури бобрів, натягніть їх якомога сильніше.
Пам'ятайте, ми не складатимемо тюки по 15 шкур!
А тільки тюки по 30 шкур!
Фітцджеральде!
Капітане.
Як іде підготовка? Що скажеш?
На що б вони там не полювали,
сподіваюся, ще один постріл не знадобиться.
Простеж, щоб до світанку ми звідси виїхали.
Треба було виїхати ще сьогодні вранці. Я б із радістю, але люди стомлені.
Звідси до форту лише кілька днів. Шкур у нас уже повно.
Тепер можна просто забивати тварин на м'ясо для наших хлопців.
Ти не бачив Коултера?
Слухай, ми лося завалили. Великого.
Треба, щоб хтось допоміг притягти сюди м'ясо.
Скажеш мені, коли воно буде на рожні. Тоді я допоможу.
Облиште, мені потрібна допомога.
Це нам потрібна була допомога, коли ми вантажили тюки.
Я вже стільки часу жеру цю кляту бобрятину,
що аж став сумувати за тим, що варганить моя жінка.
- А я став сумувати за твоєю жінкою. - Стули пельку.
Допоможіть!
Рятуйте.
Це що, Коултер?
Біжи по капітана.
Боже милий.
Хтось їх бачить?
- Тихо. - Пильнуйте за гірською грядою.
Що то було?
Тату.
Ходімо.
Вони вбили Томаса.
Я їх не бачу. Не бачу їх.
На землю!
Нас оточили! Вони скрізь!
Будьте тут! Будьте тут!
Поле, ні!
Вони хочуть виманити нас на відкриту місцевість.
Нікому не рухатися! Залишайтеся на місцях!
Їм потрібні шкури. Треба добратися до човна зараз, інакше втратимо все.
Біжи до човна! До човна, синку! Хутко!
Бігом, давай!
Кидайте хутро! Кидайте хутро! До човна!
Яструбе!
Хапай кілька шкур! Ну ж бо, хапай шкури!
Шкури беріть! Хапайте шкури!
Передай це моїй донечці.
Ти поїдеш з нами. Я приведу підмогу.
Кидайте хутро! Кидайте шкури!
Віллмене!
Спирайся на мене. Отак, не зупиняйся.
Біжіть до човна!
Довбаний дикун!
Лізь у триклятущий човен!
Допоможіть!
Ріж канат! Канат ріж!
Почекайте Еймоса!
Ні! Відпливаємо негайно!
Стріляй із гармати!
Не кидайте мене! Почекайте!
Моєї доньки, Поваки, тут немає.
Беріть все, що зможемо донести.
Виміняємо у французів коней на хутра
і будемо шукати далі.
...прах стане борошном,
і коли розвидниться,
це дитя Боже зустрінеться з самим Ісусом Христом. Амінь.
Готовий?
Не рухайся.
Де ти такому навчився?
Мій батько був лікарем. Бріджере!
На нас чатують орди червонопиких дикунів, яким кортить закінчити почате.
Скажіть, що у вас є якийсь план.
Глассе?
Пливти по Міссурі не вийде.
Доки тут панують Рі.
Нам треба зійти з човна на берег.
Хочеш зійти з човна?
І що ми будемо робити далі?
Візьмемо своє хутро й сидітимемо там серед Рі, як зграя качок?
Безпечно хіба що прокласти новий курс по суходолу.
Так ми будемо в дорозі на кілька тижнів довше.
Краще, ніж пливти там, де вони можуть нас побачити.
Вони бачать тебе прямо зараз, синку.
Я пропоную не сходити з човна.
Прокласти курс до форту і спробувати туди допливти.
Найкраще цю територію знає Гласс. Його робота - довезти нас додому цілими.
Довезти нас додому цілими? Тобі нагадати, що ми втратили 32 душі?
Уже 33. Це були мої люди, Фітцджеральде. Я знаю, скількох я втратив.
Ми зробимо так, як скаже Гласс. Розмову закінчено.
Треба відв'язати човен. Якщо Рі за нами стежать, його знайдуть нижче за течією.
Найкраще йти пішки до річки Гранд, а звідти за її течією до форту Кайова.
Пішки? Доки ми туди дійдемо, настане зима.
Якщо не натрапимо на торгівельний пост, там виміняємо коней.
У такій глухомані нема ніяких постів!
Капітане, кидати човен - це помилка.
Рі не настільки тупі. Якщо попливемо далі, зможемо причалити біля Арроу Пік.
Годі вдавати, ніби ти знаєш, про що говориш.
Тебе взагалі ніхто не питає.
Хто тебе послухає? Ти і з власних штанів не вилізеш, щоб навалити купу.
Я лише кажу, що табір Рулен - вниз за течією.
Можна було б пересидіти там.
Підемо пішки.
Так, не сумніваюся.
Шкода, що мій старий не був лікарем. Інакше зміг би купити мені роботу капітана.
То що робимо? Молимося, щоб шкури не згнили, доки ми за ними повернемося?
Позначте це місце. Під цими каменюками ми залишимо ціле багатство.
Глассе, прокладай курс. Найближчий, який зможеш, щоб обійти Рі.
Дурня якась.
Усі ми знаємо, що цього хутра вже не буде тут, коли ми за ним повернемося.
Ми аж ніяк не дотягнемо його в руках до форту.
До того ж плем'я Арікара тут повсюди. Наші руки мають бути вільні.
Ми втратимо шкури.
- Що тобі дорожче, шкури чи життя? - Життя?
Хіба це життя? Нема в мене ніякого життя.
Я просто виживаю, і тільки завдяки цим шкурам.
Чорт!
Щоб я повернувся додому через півроку тяжкої, пекельної роботи,
коли я сам ризикував життям, гинули мої люди, і заради чого?
Я мало не втратив усе. Ця робота була проклята з самого початку!
Це він нам життя паскудить.
І як це, цікаво, Рі підкралися до нас зненацька,
коли містер Гласс мав пильнувати, щоб цього не сталося?
Це все зробили його дружки-пауні.
Пауні так само проти Рі, як і ми.
Та ти що?
А його напівкровний син?
Якою дикункою, по-твоєму, була його мама?
Відчепися від хлопця, Фітце.
Я тільки кажу,
що дикун - він і є дикун.
Чуєш, Глассе,
чутки про те, що ти підстрелив лейтенанта, коли жив із дикунами - правда?
Двадцять один загиблий солдат і 40 дохлих червонопиких.
А живим звідти вийшов тільки ти зі своїм малим. Справжнє диво.
Стули пельку, Фітцджеральде.
То он що ти зробив? Застрелив одного зі своїх, щоб врятувати цього пса?
Замовкни!
За що? Він бавився з мамою цього хлопчика?
Він її вбив?
Перестань чистити зброю, коли я з тобою розмовляю.
Я зайнятий.
Дочистиш потім, коли я закінчу розмову з тобою.
Поглянь на мене.
Годі вже!
Знай своє місце, хлопче.
Наскільки я розумію, моє місце тут, по правильний бік від рушниці.
Відійди звідти, Фітцджеральде.
Це наказ!
Слухай! До сутінок залишилося всього пару годин.
Нам треба скласти ці шкури й позбутися човна. До роботи!
Я казав тобі бути невидимим, сину.
Але...
Якщо хочеш жити, дивися під ноги і тримай язика за зубами.
- Зате він мене почув. - Вони не чують твого голосу, сину!
Вони лише бачать колір твоєї шкіри.
Розумієш?
Так.
Ти маєш мене слухати.
Ти маєш слухати.
Бекете!
Вестоне!
Чому вони не стрибають?
Здається, вони передумали.
Розумні сучі сини.
Розумні.
На тому човні мав би бути я.
І правильно зробили.
Час іти.
Вставай.
Виходимо.
Вже йду.
Ні, краще полеж.
Коли всі встануть і зберуться, поведеш їх за мною.
Я йду на захід.
Ти мій син.
Тут лише двоє білих.
Поваки немає.
Може, її забрали ті інші.
Вони пішли на північ.
Візьмемо їхній слід у горах.
Це було правильне рішення? Покинути човен?
Та річка належить Рі. Вони б обложили обидва береги.
Якщо підемо через гори зі східного боку Гранду, скоротимо шлях на тиждень.
Земля там суха, як камінь. Рі нема на кого полювати.
Тільки на нас.
Те, що казав Фітцджеральд - це правда?
Ти тому заїхав аж сюди, на край світу?
Глассе?
Я дійсно люблю тишу.
Твій малий
багато чого бачив.
У нього є мати, якій ти маєш його повернути?
Містере Гласс!
Тут ведмежата!
У нас тут ведмежата!
Боже милосердний.
Він тут, унизу!
Пильнуй. Довкола бродять ведмеді.
Допоможіть мені!
Господи Боже.
Давайте ганчірки!
Давайте ганчір'я, доки він не стік кров'ю.
Готуйте аптечку. Бріджере! Тримай отак.
Легше. Боже мій.
Мушу віддати належне, він примудрився добити грізлі.
Даремно він стріляв. Тут повно червоношкірих.
Годі вже! Досить! Ми й досі на території Рі.
Він один із нас.
Розвідай територію довкола нас. На північ і на захід. Цих двох бери з собою.
Білле, Фраймене, ви беріть південь і схід. Пильнуйте, чи нема тих, хто почув постріл.
Його треба зашити.
А мені що робити? Капітане?
Ти будь тут.
Притискай тут.
- Вибачте, містере Гласс. - Бріджере, притискай тут.
Він тут унизу теж стікає кров'ю.
Вони катують того бідаку.
Краще було б
добити його зараз, щоб не мучився.
Хіба що він ще зможе видряпатися.
Видряпатися?
Ти ж бачив, що з ним зробила ведмедиця. Він і години не проживе.
Як і ми всі, якщо він не перестане так вити.
До себе, і виверни так, щоб вона стала на місце. Я його триматиму. Давай.
Тату.
Тримай його. Давай.
Ну!
Зараз!
Вирубався.
А я тим часом зашию йому шию.
Води.
Бріджере, скажи іншим, що сьогодні ми заночуємо тут.
Я з тобою.
Я завжди буду поруч.
Тусен, він прийшов.
Я думав, він не дійде.
Я радий, що вам вдалося дійти аж сюди.
Нам треба коні і рушниці.
Ми принесли вам багато шкур.
Коней нема... Лише те, про що домовилися.
Вибирайте будь-які шкури.
Нам треба коні і рушниці.
А мені треба жінку з великими цицьками.
І аби їсти варила.
Ми не можемо дати вам коней.
Що він каже?
Я не розумію, щось про коней.
Принесіть нам випити... принесіть віскі.
Скажи, хай більше не просять коней.
З тобою завжди добре мати справу.
Коні.
Нема коней.
Дамо вам рушниці і набої.
Скажи йому, якщо ще раз заікнеться про коней, угоди не буде.
Де ви це взяли? Вкрали у американців?
Вони ж потавровані.
За них я дам лише півціни.
Скажи, хай відійде подалі.
Я сказав, коней нема.
Ми візьмемо цих трьох коней.
Більше повторювати не буду.
Про коней мови не було.
Тепер скажи йому, хай відійде.
У нас була угода, май честь.
Це ти будеш говорити мені про честь?
Я ж казав, він знає французьку.
Ці хутра крадені.
Це ви вкрали у нас все.
Все.
Землю.
Звірів.
Двоє білих проникли в наше село
і викрали мою доньку Поваку.
Ми залишимо вам хутра, як того вимагає честь.
Я беру ваших коней, аби знайти мою доньку.
Ви можете спробувати мене зупинити.
Угода є угода.
Сідлайте їм п'ять коней.
Наказую всім встати на світанку.
Нести Гласса буде важко,
тому треба пройти якомога більше.
Розділимося на дві групи.
Фітцджеральде, Джонсе, Фраймене, ви підете східним берегом річки.
Андерсоне, ти розвідуватимеш попереду.
Ця лапа належить не тобі.
Вона не для мене.
Припиніть!
Не опускайте його! Не опускайте!
Обережно.
- Як ми виліземо на цю гору? - Ідіть повільніше.
Ця ноша нас убиває, капітане!
Піднімай, Бріджере!
Чорт забирай, тримай рівно.
- Піднімай вище. - Піднімаю.
І раз!
Я піднімуся й тягтиму.
Моя нога!
Досить уже цієї дурні!
Ми так ніколи не дійдемо, капітане.
Він весь горить.
Капітане, ви мучите і нас, і його,
дозволяючи йому і далі так страждати.
Капітане, там нагорі все те саме, що й тут.
Доведеться нам повертатися. Шукати іншу дорогу.
Глассе. Г'ю.
Пробач мені. Пробач.
Накиньте рядно йому на очі, містере Бріджер.
Що?
- Накиньте йому рядно на очі. - Чекайте!
Пробач мені, Г'ю.
Сер, я не можу цього зробити.
Як ми без нього повернемося? Дорогу знає лише він.
- Накиньте рядно йому на очі. - Я не можу.
Стривайте! Як ми повернемося...
Накиньте рядно на очі!
Відійди.
Бріджере, зупинися! Бріджере, Генрі, Генрі! Генрі, будь ласка.
Капітане. Капітане. Благаю. Будь ласка, дайте...
Компанія "Рокі Маунтін Фер" призначає нагороду в 70 двом чоловікам,
які залишаться з Глассом до кінця.
Я залишуся!
І я. За гроші чи задурно, я залишуся.
Мені потрібен третій.
Вибачте, капітане.
У мене сім'я. Я ще не збожеволів.
Капітане, від Рі не відіб'ються і троє чоловіків, не кажучи вже про хлопців.
До того ж за 70 нових вух собі ніхто не купить.
Тоді даю сотню.
Ми й досі живі тільки завдяки цьому чоловіку.
На початку нас було 45. Зараз нас десятеро. Майже дев'ятеро.
Він мій батько. Я віддам свої 100 тому, хто залишиться.
Я свої теж. Хай третій бере й мої.
Гаразд.
Якщо містер Бріджер теж віддасть свої гроші, я залишуся з ними.
- Ти? - Я.
Ви вже втратили мою частку шкур,
тому в мене нема іншого вибору, мені потрібна компенсація.
Якщо я залишуся на день чи два, це погоди не зробить.
300... Принаймні мені буде з чим повернутися додому.
За Глассом треба доглядати до його смерті, зрозуміло?
Так. Даю слово. Я зрозумів.
Ви, хлопці, спустіть його з цього пагорба у якесь безпечне місце до сутінків.
Фітцджеральде.
За Глассом треба доглядати стільки, скільки буде треба.
І коли прийде час - поховати, як слід. Він це заслужив.
Я розумію.
Ти не поранився?
Нічого, заживе.
Чуєш, який вітер, батьку?
Пам'ятаєш, що мама казала про вітер?
Вітер не зламає дерево з сильним корінням.
Поки ти дихаєш...
Я так за нею сумую.
Я з тобою.
Я завжди буду поруч.
Поки можеш дихати, борися.
Дихай. Дихай далі.
Коли почнеться буря...
стань перед деревом...
якщо подивишся на гілки -
поклянешся, що воно впаде.
Але якщо подивишся на стовбур,
побачиш, що він непорушний.
Три сотні баксів - непоганий капітал для виходу на пенсію.
Поїду в Техас, знайду собі пристойний клапоть землі і стану бити байдики.
Виберуся з цього Богом забутого місця.
Це Рі з тобою таке зробили?
Просто питаю.
Так, вони.
Та ще й не кваплячись.
Спочатку я нічого не відчув. Тільки почув звук
ножа, який шкребе мене по черепу,
і як вони всі сміються, радіють, щось вигукують.
Тоді потекла кров.
Холодна. Вона почала стікати по обличчю, в очі,
я нею дихав.
Захлинався нею.
От тоді я відчув і біль.
Еге ж, ще й як відчув.
Мою голову вивернули навиворіт.
Господи.
А от індіанці в Техасі
можуть тебе пограбувати, але не чіпатимуть твій скальп.
Коли це сталося?
Чорт забирай, може, годі вже дряпати?
Перестань.
Я все більше відстаю від Генрі з хлопцями, бо доглядаю за тобою.
Треба якось видертися на цю кляту гору, але зима зганяє нас донизу.
Якщо ти готовий до соборування,
я можу тобі це влаштувати.
Чому ти чіпляєшся за життя, Глассе?
Знаєш,
було б краще,
якби ти зробив останній вдих зараз, заради всіх нас.
Ти добре тримався.
Це вже щось.
Я благаю тебе.
Ті Рі так близько, що я нюхом їх чую. Як і ти.
Ти повинен думати про свого малого. Так? Бо через тебе його вб'ють.
Через тебе вб'ють нас усіх.
Я можу задушити тебе, якщо хочеш.
Покінчу з твоїми стражданнями, швидко і легко. Ніхто не дізнається, що ти здався.
Ти тільки кліпни, якщо хочеш, щоб я це зробив.
Врятуй свого хлопця, кліпни.
Тобі треба лише кліпнути.
Так. Отепер бачу.
Краще сподівайся, що Бог забере твою душу швидко.
Може, він пробачить твої гріхи, може, ні.
Віддаю тебе на милість Божу.
Через Ісуса Христа, Бога всієї реальності й милосердя,
і Отця, і Творця, тримаю тебе...
Відійди! Відійди!
Ти живий? Джиме! Джиме! Допоможи!
Допоможи!
Заспокойся.
Джиме! Допоможи!
Не кричи! Через тебе уб'ють нас усіх!
Не підходь! Я скажу капітану, що ти зробив. Вони тебе повісять!
- Вони повісять тебе! Джиме, рятуй! - Ми з ним домовилися.
Та що з вами таке?
Чорт.
Я спіймав одну рибину, Яструбе.
Дихання не змінилося?
Я не помітив.
Боже, він холодний, як лід.
Ось, містере Гласс. Це вам допоможе. Зігріє вас.
Усе гаразд.
А де Яструб?
А він не з тобою?
Ні.
Ні?
Я розумію, містере Гласс.
Нічого. Я зараз розпалю багаття.
Так. Непогана ідея.
Яструбе!
Рі.
Їх душ 20 унизу біля струмка.
Вони йдуть сюди. Хапай свої речі й тікаймо.
Чорт. Що нам робити?
Тікай, негайно.
- А як же Яструб? - Він уже не наша проблема.
Ми ж не можемо його покинути.
Його або випатрали, або зняли скальп. А як ні, він зможе нас знайти, чи не так?
А як же Гласс?
Він не наша проблема. Хай дбає про себе сам, як і ми.
Ми пообіцяли капітану. Поховати, як слід, коли настане час.
Йому потрібна та рушниця!
Він нічого б із нею не зробив, навіть якби ти приклеїв її йому до руки.
Ми не можемо його кинути.
У нас нема вибору, чорт забирай.
Ні, так не можна. Поглянь на нього.
Гаразд, приятелю. Тоді бери його. Хочеш його забрати?
Пішли вже!
Легше. Повільно, Фітце. Легше з ним.
Зберися вже! Кому сказано!
Стули пельку.
Пельку стули!
Зачекай!
Фітце. Ти що це робиш?
А на що це схоже? Ховаю, як слід. Як ти й хотів.
Ні, не так.
Чому б і ні?
Він живий, Фітце. Він живий.
То пристрель його.
Я мушу йти. Я мушу.
Пробачте, містере Гласс. Вибачте.
Пробачте. Пробачте.
Капітане! Сюди!
Тут унизу є стежка!
Нічого там нема! Нам треба дертися на гору!
- Гласс казав іти на схід! - Гласс хай іде до біса!
Що каже мапа?
Щоб ми лізли на гору. Лізьмо, капітане. Треба лізти на гору.
Доки не дійдемо до архангела Гавриїла.
Ліземо на гору.
Треба почекати Мерфа.
То й чекай.
Капітане?
Сер,
Мерфі каже, там унизу є дорога. За ким ми підемо?
Ти йди за ким хочеш! А я лізу на гору!
Стаббі, піднімайся!
Мерфе! Іди сюди!
Я не покину тебе, сину.
Я тут.
Багаття згасло.
Я ніг не відчуваю.
Ми далеко відійшли від Рі?
Десяток Рі може йти удвічі швидше, ніж ми.
- Два десятки. - Що?
Ти казав, що бачив двадцятьох Рі.
Що ти мелеш?
Ти мене розбудив.
І сказав, що бачив двадцятьох Рі біля струмка.
Двадцять, десять,
яка різниця. Я не збирався витрачати час на перерахунок тих довбаних дикунів.
Взагалі-то
що ти робив біля струмка сам?
Я ж уже приніс вдосталь води.
Відповідай, Фітцджеральде. Я тебе питаю.
Не питай, чому ти почуваєшся винним.
Відповідай, інакше я знесу тобі голову.
Коротка ж у тебе пам'ять, хлопче.
Якби не я, твій зад плавав би зараз у Міссурі.
Хочеш питати?
Що тебе цікавить? Якщо хочеш знати, питай.
Хочеш знати, чому ти кинув містера Гласса помирати?
Чи чому ти кинув свого друга й утік, не шукаючи його?
Хочеш знати, чи він ще живий?
Я тобі скажу, чому. Тому, що ти ще не мужик.
Бо ти страшенно злякався. Ти й зараз наляканий.
Рі.
Що Рі?
Кажи, ти їх бачив?
- Опусти рушницю. - Ти бачив Рі?
Ні.
Ні одного.
То ти, падлюко, збрехав мені? Ти мені збрехав?
Я мав налякати тебе, хлопче, щоб ти не наробив дурниць.
Гласс помер. Про Яструба ми нічого не знаємо.
Помирати комусь із нас нема сенсу, ясно тобі?
У моєму розумінні я вже двічі врятував тобі життя. Ти мав би на мене молитися.
Бог дав і Бог узяв.
Пощастило вилупку.
Наступного разу, коли надумаєш когось застрелити,
візьми порох, заряди рушницю.
Ходімо. Пішли. Бери своє барахло.
Свіжа кров. Може, це кров Поваки.
Мертвий хлопчик.
Він пауні.
Ходімо.
ФІТЦ
Хто це зробив?
Я не знаю.
Можливо, хлопці капітана Левенворта.
Уважно дивися на всі боки.
Ці червонопикі завжди не настільки мертві, як здаються.
Ти подивися на них. Вічно крадуть наші речі.
У нас тут і коні є!
Бріджере.
У нас є коні!
А що будемо робити з цими свинями?
Бог зглянувся над нами, малий.
Ти як там, нормально, малий?
Голова на місці?
Начебто.
Я все думаю про те, чи правильно ми...
Думати - не наша справа. Милостивий Бог
вивів нас на дорогу, подобається вона нам чи ні.
Мій старий не був релігійним чоловіком.
Не вірив в існування того, що неможливо виростити, вбити чи з'їсти.
І от одного разу він зайшов у древні гори Саба. Гори Сан-Саба, знаєш такі?
Збирався полювати там із двома своїми друзями, техаськими рейнджерами.
Усе, як завжди. Він сто разів таке робив.
Полювання мало тривати 3 дні, але на другий день усе полетіло до біса.
Сталося так, що тієї ночі він втратив друзів. А на додачу
прийшли команчі й забрали коней.
Він вмирав з голоду, марив
і заповз в один гай,
таке скупчення дерев посеред порожнечі, в океані кущів,
і там він відкрив для себе релігію.
У ту мить, казав він мені,
він знайшов Господа.
І виявилося, що Бог -
це білка.
Авжеж. Велика й м'ясиста.
"Я знайшов Господа", - казав, бувало, він.
"І доки я сидів там, купаючись у променях слави й милосердя,
я застрелив і зжер того сучого сина".
Так. Ти, мабуть, хочеш поспати, малий.
Я поранений.
Що з тобою сталося?
Ведмідь.
Грізлі.
Мої люди покинули мене помирати.
Вбили мого сина.
Я теж втратив сім'ю.
Сіу вбили моїх людей.
Я йду на південь
шукати інших сіу.
Моє серце стікає кров'ю.
Але помста в руках божих, а не людських.
Поїдеш зі мною.
Твоє тіло гниє.
Треба лікувати.
Інакше помреш.
Так! Он він.
Ми це зробили.
Можеш собою пишатися, хлопче.
Так.
Ми виконали наказ. Тільки похорону не влаштували.
Не додумайся прислухатися там до своєї совісті.
Інакше нас повісять, це ясно, як день.
Ми зробили те, що мали зробити.
Він помер на день раніше, тому ми встигли викопати
глибшу яму, покласти зверху каміння, щоб його не вирили дикі звірі.
Усе було зроблено правильно. Його поховано з честю.
- Сер, можна нам... - Правда в тому, що
коли зник Яструб, я став непокоїтися через дикунів.
Я був готовий їхати звідти.
Так, але Бріджер умовив мене залишитися.
Він просив мене залишитися,
щоб хоча б змайструвати хрест,
поставити його на могилі Гласса, і так він і зробив. Так він і зробив.
Я радий, що ви зробили свій внесок, містере Бріджер.
Він не тільки зробив внесок, капітане. Цей чоловік став мені партнером.
Я можу припускати, що домовленість ще в силі?
На щастя для мене, так.
Дякую
за вашу відвагу, честь і службу.
Чи була угода, чи ні, містере Бріджер, ви теж заслуговуєте дещо за свій вчинок.
Дякую.
Малий страшенно себе картав усю дорогу сюди.
Усі ми бачили, в якому стані був Гласс.
Було зроблено все можливе. Правда ж?
Так.
Ми всі його бачили.
Коли почнеться буря...
Стань перед деревом...
Якщо подивишся на гілки,
поклянешся, що воно впаде.
Але якщо подивишся на стовбур,
побачиш, що воно непорушне.
Всі ми дикуни
Є сліди табору.
Стояли табором.
Де?
На краю Місячного Лісу.
Може, два дні тому. Вони йдуть на схід.
Скажи всім.
Вирушаємо. Повака може бути з ними!
Приведіть мені дівку.
Недарма ж я віддав п'ять коней.
Ні звуку.
Я приведу коня.
Я відріжу тобі яйця, французький виродку.
Де Туссен?
Іди сюди.
- Можна до вас? - Так.
- Так? - Так.
Я оце думаю, коли нам заплатять за ту здобич.
Бо шкури, які ми зібрали, й досі там,
під шаром болота й снігу. Але це не моя провина.
Я чекаю прибуття капітана Левенворта з армією.
Тоді в нас буде вдосталь людей,
щоб цивілізовано постріляти тих довбаних Арікара й забрати наші шкури.
Гаразд. Так.
І коли це має статися?
Не знаю.
Але до того часу нікому не заплатять.
Слухайте сюди.
Мене наймали для того, щоб ловити їх. А не охороняти.
З моєї точки зору у вас є сейф.
Там, мабуть, повно грошей.
Ти підписав контракт, що захищатимеш свого боса і його майно.
І сейф уже не повний. Там бракує приблизно 300.
А це ще як розуміти?
Так, що за моїми записами,
ти купив у дорозі товарів на більшу суму, ніж заборгувала тобі компанія.
З Новим роком, Фітцджеральде.
ФІТЦДЖЕРАЛЬД УБИВ МОГО СИНА
Фраймене! Білий чоловік біля воріт!
Говори англійською.
У мене нема зброї.
Відчиняй ворота!
Покличте капітана!
Де ваші люди?
Усі загинули.
Хто це зробив?
Я не знаю. Щось поїсти, будь ласка?
За їжу треба платити.
- У мене нема грошей. - Тоді ти не їстимеш.
Віддай частину крадених шкур, які ти купив у червонопиких.
Не зараз, Джонсе.
Срібло. Підійде? Срібло.
Це все, що в тебе є?
Нас було дев'ятеро.
Мій друг загинув у снігу.
А ще одного
роздер вовк. Я це бачив.
Вовк, так, убив.
Де ти це взяв?
Фляга.
Він її впустив. Він убив Тусена, впустив її...
- Хто? Хто? - Я не знаю. Я не бачив.
Це міг бути Яструб.
Так, можливо.
Той напівкровний виродок не зміг би викрасти коня.
- Може, це був Вестон. - Чи Бекет.
Це було далеко звідси?
Тридцять миль. На північний захід, біля Йеллоустоуна. Йеллоустоун!
Сідлайте коней. Смолоскипи й запас їжі. По десять доларів кожному.
Андерсоне, ти залишишся тут.
Слухаюся, сер. Нагодую його й буду за ним пильнувати.
Я принесу тобі пити.
Коли доїдемо до Йеллоустоуна, розділимося на дві групи!
Яструбе!
Яструбе, ти тут?
Будьте насторожі!
Дивіться вперед!
Ти хто такий?
Бекете? Це ти?
Глассе?
Глассе!
Господи Боже!
Боже милосердний, що сталося?
Де він?
Джонсе, бери його. Їдьмо.
Я поїду попереду. Білле, бери Бріджера.
Бери Бріджера!
- Ти не бачив Фітцджеральда? - Ні, сер.
Вставай. Вставай!
- Ти не бачив Фітцджеральда? - Ні, сер.
Фітцджеральд?
Ого, легше.
Куди він поїхав?
- Хто? - Фітцджеральд. Куди він поїхав?
- Без поняття. - Кажи, інакше я знесу тобі голову.
Богом клянуся...
Кажи. Кажи!
У Техас!
Він казав, що поїде в Техас. Казав, що знову вступить в армію.
Тоді став говорити про маєток. "Пристойний клапоть землі".
Він прямує в Техас. Це все, що я знаю.
Будь тут.
Фітцджеральде!
Прокляття!
Джонсе! Поклич капітана!
- Фраймене! - Відчиняйте ворота!
Відчиняйте!
Мерфі, клич капітана.
Давайте його до лікаря. Негайно!
Ти казав, що він помер! Ти ж казав, що він помер!
Я так і думав, клянуся!
- Він мені збрехав! - Ти брехло.
Ти кинув його там напризволяще!
Молися Богу.
Молися Богу!
Отче наш, що єси на небесах. Нехай... Я не можу!
Закрий рота! Замовкни!
З цієї миті ти в'язень, якого звинувачують у державній зраді!
Відвести його в клітку! У клітку його, інакше висітимеш поруч із ним!
Я думав, що він помре!
Фітц мені збрехав!
Я не міг йому допомогти!
Глассе!
Фітц мені збрехав!
Як він?
З ним усе буде добре, але є набряк. Йому треба відпочити.
Я повернуся, перевірю, як він.
Він утік, так?
Бріджер каже правду.
Як це?
Фітцджеральд збрехав йому. Він просто виконував наказ.
Його не було, коли Фітцджеральд зарізав мого хлопчика.
То он що сталося?
Він убив Яструба.
Мені потрібен кінь і рушниця.
Ні, тобі потрібно їсти й спати. За ним поїду я.
Ні.
Без мене вам його не знайти.
Якщо ми чекатимемо до ранку, він утече.
Не втече.
Він боїться.
Він знає, який шлях я пройшов, щоб знайти його.
Як той лось. Коли вони лякаються, то забігають у гущавину лісу.
Я загнав його в пастку. Просто він ще цього не знає.
Чому ти такий впевнений?
Бо йому є що втрачати.
А в мене був лише той хлопчина.
І він забрав його в мене.
Я не можу відпустити тебе туди. Знову - нізащо.
Я більше не боюся помирати.
Я вже помирав.
Я поїду з вами.
Це точно його кінь.
Він аж ніяк не міг гнати коня цілу ніч.
Наскільки він нас випередив?
Щонайбільше на півдня.
Може, це Рі. Якщо це не його сліди, ми його загубимо.
Якщо він знову не вступив в армію, щоб повернути собі право на вбивство,
ці сліди - його.
Я не пам'ятаю обличчя своєї дружини.
Минулого тижня вона ще була в моїй пам'яті.
А тепер не стало.
Я тривожуся, що не впізнаю її, коли повернуся додому.
Це правда, що ти вбив офіцера?
Я просто вбив чоловіка, який намагався вбити мого сина.
Дим.
Близько?
Не більше милі в той бік.
Я поїду на захід. А ви рушайте на схід.
Побачимо, чи нема там слідів.
А якщо це Рі?
Якщо це Рі, ви повернетеся назад, і ми зустрінемося тут.
Не чекав я побачити чоловіка вашого калібру
так далеко від плити у такий холодний ранок, капітане.
Ви заблукали?
Я приїхав, щоб відвезти тебе у форт Кайова,
де тебе судитимуть за вбивство.
Невже?
Не подобається мені ваш план.
До того ж у мене є свій.
Ми ж домовлялися, Глассе!
Я пробував пояснити твоєму хлопцеві, правда?
Я пробував сказати йому, але він не слухав і продовжував волати.
Через нього могли вбити всіх.
Але ми з тобою домовлялися.
Ти знаєш, що там сталося.
І клянуся, Бог... Він знає,
що там сталося.
Ми не домовлялися.
Ти вбив мого хлопчика.
То, може, варто було виростити чоловіка, а не якусь сучу дівку.
Чорт забирай.
Ти пройшов увесь цей шлях, лише щоб помститися, так?
Тоді насолоджуйся помстою, Глассе.
Бо твого хлопця не поверне ніщо.
Ні, не поверне.
Помста в руках божих...
...не в моїх.
Переклад: Владислава Бурмістрова, Deluxe, Надія Бойван