Viskas gerai, sūnau.
Žinau, kad nori, jog tai greičiau baigtųsi.
Aš šalia.
Aš būsiu šalia.
Bet tu nepasiduok.
Girdi?
Kol gali įkvėpti, kovok.
Tu tik kvėpuok... kvėpuok.
HJU GLASO LEGENDA
Sakale!
A, šūdas.
Tai kalės vaikai.
Šūdai vietoj jų smegenų.
- Matei Kolterį? - Nea.
Vyrai!
Kai nugramdysit kailius, gerai įtempkit juos ant lankų.
Nepamirškit, į ryšulį rišam ne po 15 vienetų!
O po 30!
Fitzdžeraldai!
Kapitone.
Kaip reikalai dėl valkšnos? Ką manai?
Manau, kad ir ką jie ten medžioja,
antro šūvio jiems nereikės.
Reikia dingt iš čia iki aušros.
Mes viską jau paruošėm ryte. Būč išplaukęs, tik vyrai labai pavargę.
Iki forto vos kelios dienos. Gana medžiot dėl kailių.
Svarbiausia, gauti šviežios mėsos vyrams.
Nematei Kolterio?
Ei, nudėjom elnią. Stambų.
Reik pagalbos jį parvilkt.
Pasakyk, kada jis bus ant iešmo, tada mielai padėsiu.
Vyrai, mums reik pagalbos.
Mums irgi reikėjo pagalbos, kai krovėm kailius.
Taip ilgai valgiau bebrieną,
kad net pasiilgau žmonos viralo.
- O aš pasiilgau tavo žmonos. - Užsičiaupk.
Padėkit!
Padėkit.
Ar ten Kolteris?
Kviesk kapitoną.
Jėzau Kristau.
Kas juos matė?
- Ramiai. - Stebėk pakraštį.
Kas čia buvo?
Tėti!
Bėgam.
Tomą užmušė.
Aš jų nematau.
Pasilenk!
Mes apsupti! Jie visur!
Lik čia! Lik čia!
Polai, ne!
Jie nori išvyti mus į atvirą pievą.
Niekam nejudėt! Likite savo vietose!
Jiems reikia kailių. Turim pasiekt valtį, antraip jie atims viską.
Bėk į valtį! Į valtį, sūnau! Greičiau!
Greičiau!
Palikit kailius! Į valtį!
Sakale!
Čiupk kailius! Pačiupk kailių!
Čiupk kailius!
Duosiu savo dukrelei.
Eikite su mumis, aš pašauksiu pagalbą.
Meskit kailius! Palikit juos!
Vilmanai!
Laikykis už manęs. Einam.
Į valtį!
Sušiktas laukinis!
Greičiau į valtį!
Padėkit!
Kirsk virvę! Virvę kirsk!
Palaukim Amoso!
Ne! Reikia plaukti!
Šauk iš patrankos!
Neišplaukit! Palaukit!
Mano dukters Povagos čia nėra.
Paimkite tiek kailių kiek panešat.
Pas prancūzus kailius iškeisim į arklius,
ir toliau jos ieškosim.
...ir dulkės taps miltais...
...ir išaušus rytui...
...šis Dievo vaikas pamatys patį Jėzų Kristų. Amen.
Pasiruošęs?
Nejudėk.
Kur šito išmokai?
Mano tėvas buvo daktaras. Bridžeri!
Kapitone, ten spiečiai sušiktų čiabuvių laukia, kol galės užbaigti ką pradėję.
Nesakyk, kad neturi plano.
Glasai?
Misūris - negerai.
Kol čia - ri žemės.
Reik lipt iš šio laivo.
Nori lipt iš laivo?
Ir ką tada?
Sėdėsim apsiskėtę savo kailius vidury pulko ri?
Saugiausias kelias vienas - surast naują kelią sausuma.
Tai prailgins kelionę keliom savaitėm.
Geriau, nei plūduriuoti ten, kur jie mus mato.
Jie ir dabar tave mato.
Aš siūlau likt valty.
Nusistatyti kursą forto link ir mėgint likt ant vandens.
Glasas pažįsta šitą kraštą. Jo darbas - pristatyti mus namo saugiai.
Namo saugiai? Gal pamiršai, kad netekom jau 32 vyrų?
33. Jie - mano vyrai, Fitzdžeraldai. Puikiai žinau, kiek jų netekau.
Darysim taip, kaip sako Glasas, ir taškas.
Valtį paleist pasroviui. Jei ri mus seka, jie aptiks ją žemupy.
Eisim į krašto gilumą iki Didžiosios upės, o palei ją - iki Kajovos forto.
Pėsčiom? Kol nusigausim, ateis žiema.
Gal pakeliui prieisim kokį postą, mainais gausim arklių.
Taip giliai jokių postų nėra!
Kapitone, paleist šią valtį - didelė klaida.
Ri nėr kvaili. Ja galim nuplaukt iki Strėlės kyšulio.
Liaukis apsimetinėti, jog kažką išmanai.
O su tavim nieks ir nekalba.
Kas tavęs klauso? Tu net eidamas šikt į krūmus pasiklystum.
Aš tik sakau, kad Ruleno stovykla ten.
Galim ten pasislėpti.
Mes eisim.
Taip, kurgi ne.
Gaila, kad mano tėvas nebuvo daktaras. Būtų man nupirkęs kapitono laipsnį.
Ką darysim? Melsimės, kad kailiai nesupūtų, kol grįšim?
Gerai pažymėkit šitą vietą. Čia paliekam visą lobį.
Glasai, surask kelią. Tiesiausią, bet kad apeitume ri.
Negerai.
Juk suprantam, kad grįžę tų kailių mes nerasim.
Mes jų iki forto niekaip nenutempsim.
Čia arikara žemės. Rankų mums reik laisvų.
Prarasim mes tuos kailius.
- Ką nori pasilikt - kailius ar gyvenimą? - Gyvenimą?
Kokį gyvenimą? Aš neturiu jokio gyvenimo.
Tik bandau išgyventi, ir tik pardavinėdamas kailius.
Po to, kai ariau it mulas šešis mėnesius, turiu eit namo
rizikuodamas gyvybe, ir dėl ko?
Beveik viską praradom. Darbas sušiktas nuo pat pradžios.
Tai jis čia viską gadina.
Įdomu, kodėl ri mus užpuolė,
kai ponas Glasas turėjo saugoti mus būtent nuo jų?
Tie pauniai - jo bičiuliai.
Pauniai - tokie patys ri priešai kaip ir mes.
Taip?
O kas toks tavo mišrūnas sūnus?
Kokios laukinių genties buvo jo motina?
Atstok nuo berniuko, Fitzai.
Aš tik sakau, kad...
laukinis yra laukinis.
Ei, Glasai,
ar tiesa, kad nušovei leitenantą, kai gyvenai su laukiniais?
21 žuvęs kareivis ir 40 negyvų plunksnagalvių.
Bet tu su sūnum išėjot sveiki gyvi. Stebuklas.
Nutilk, Fitzdžeraldai.
Ar tiesa? Nušovei saviškį, kad išgelbėtum savo šunpalaikį berną?
Tylėk!
Kodėl? Ar jis lindo prie berniuko mamos?
Ar jis ją užmušė?
Gali pakelt akis nuo šautuvo, kai kalbu su tavim?
Aš turiu jį nuvalyti.
Nuvalysi, kai baigsiu kalbėti.
Žiūrėk į mane.
Gana!
Pamiršai savo vietą.
Kiek žinau, mano vieta čia, prie šautuvo buožės.
Traukis, Fitzdžeraldai.
Tai įsakymas!
Liaukis! Iki sutems liko pora valandų.
Turim paslėpt kailius ir paleist valtį. Pirmyn!
Liepiau tau likt nematomu, sūnau.
Jis bent...
...jei nori likt gyvas, laikyk liežuvį už dantų!
- Jis bent išgirdo mane. - Jie negirdi tavo balso!
Jie tik mato tavo odos spalvą.
Supratai?
Taip.
Privalai klausyti manęs, sūnau.
Privalai klausyti.
Beketai!
Vestonai!
Kodėl jie nenušoko?
Panašu, kad jie persigalvojo.
Gudrūs kalės vaikai.
Gudrūs.
Reikėjo ir man įlipt į valtį.
Jie teisingai padarė.
Metas eiti.
Metas keltis.
Išeiname.
Aš einu.
Pamiegok dar.
Kai likusieji susiruoš, pasiųsk juos paskui mane.
Einu į vakarus.
Tu esi mano sūnus.
Jų čia tik du.
Povagos nėra.
Tikriausiai ją pasiėmė kiti.
Jie nuėjo šiaurėn.
Pakalnėje aptiksime jų pėdsakus.
Ar palikt valtį buvo teisingas sprendimas?
Ta upė priklauso ri. Jie mus būtų užpuolę iš šonų.
Jei laikysimės rytų kopdami per kalnus, sutaupysime savaitę.
Ten žemė plika it sausas kaulas. Ri ten nemedžioja.
Išskyrus mus.
Ar tiesa tai, ką sakė Fitzdžeraldas?
Ar todėl atsidūrei čia, pasaulio pakrašty?
Glasai?
Tyla - gera byla.
Tavo sūnus...
daug matė.
Ar pas motiną tu jį vedi?
Pone Glasai!
Ten lokiukai!
Čia lokiukai!
Kristau visagali.
Jis čia, apačioje!
Būkit atsargūs. Aplink - lokiai.
Dabar padėkit man!
Dievulėliau.
Duokit medžiagos skiaučių!
Daugiau skiaučių, kol nenukraujavo. Skiaučių.
Paruošt mano reikmenis. Bridžeri! Laikyk.
Ramiau. O Dieve.
Bet grizlį jis vis tik sugebėjo nudėti.
Nederėjo jam šaudyt. Čia pilna čiabuvių.
Pakaks! Pakaks! Mes dar ri žemėse.
Jis - mūsiškis.
Apsižvalgykite ratu aplink. Į šiaurę ir vakarus. Tegu šiedu irgi eina.
Bilai, Fraimanai - pietūs ir rytai. Ieškokite bet ko, kas galėjo išgirsti šūvį.
Reikia jį susiūti.
O kaip aš? Kapitone?
Tu lik čia.
Laikyk prispaudęs.
- Atsiprašau, pone Glasai. - Bridžeri, spausk čia.
Jis ir čia kraujuoja.
Jie tik jį kankina.
Teisingiausia būtų
pribaigti jį ir taškas.
O gal jis išsikapstys.
Išsikapstys?
Nematei, ką tas grizlis jam padarė. Jis neišgyvens nė valandos.
Neišgyvensim ir mes, jei nesibaigs tos dejonės.
Patraukęs į save, įstatyk ją į vietą. Aš jį palaikysiu. Pirmyn.
Tėti.
Laikyk jį. Pirmyn.
Nagi!
Dabar!
Neteko sąmonės.
Pasinaudosiu tuo ir susiūsiu jam kaklą.
Vandens.
Bridžeri, pasakyk kitiems, kad šiąnakt nakvosim čia.
Aš šalia.
Aš būsiu šalia.
Tiusanas jau čia.
Maniau, neateis.
Džiaugiuosi, kad atėjai.
Mums reikia arklių ir šautuvų.
Atnešėm jums daug kailių.
Nėra arklių... Mes jau susitarėme.
Pasiimkite tiek kailių, kiek norite.
Mums reikia arklių ir šautuvų.
O man reikia moters su dideliais papais,
kuri mokėtų virt valgį.
Negalime jums duoti arklių.
Ką jis sako?
Nežinau, kažką apie arklius.
Atnešk mums išgerti... viskio.
Pasakyk, kad nebeklausinėtų apie arklius.
Visada malonu turėti su jumis reikalų.
Arklių.
Arklių nėra.
Mainyti galim tik ginklus ir amuniciją.
Pasakyk, kad jei dar sykį paprašys arklių, derybų nebus.
Iš kur juos gavot? Iš amerikiečių?
Jie jau pažymėti.
Už juos tegausiu vos pusę kainos.
Tegu nešdinasi iš čia.
Arklių nebus, pasakiau.
Mes paimsim šituos tris arklius.
Aš daugiau nekartosiu.
Dėl jų mes nesitarėme.
Pasakyk savo žmogui, kad trauktųsi.
Mes susitarėme, ir tau teks gerbti šį susitarimą.
Stovi čia ir kalbi man apie garbę.
Sakiau, kad jis moka prancūziškai.
Šie kailiai vogti.
Jūs pavogėt iš mūsų viską.
Viską!
Žemes.
Gyvulius.
Du baltieji įsėlino į mūsų kaimą
ir pagrobė mano dukterį Povagą.
Paliksim jums šiuos kailius, nes to reikalauja garbė.
Aš paimsiu tavo arklius, kad jočiau ieškot dukters.
Pamėgink mane sulaikyti.
Verslas yra verslas.
Paruoškit jiems penkis arklius.
Kelsimės vos išaušus.
Nešti Glasą bus sunku.
Todėl pasistengsim nueiti kuo toliau.
Išsiskirsime į dvi grupes.
Fitzdžeraldai, Džounsai, Fraimanai, eisit rytine pakrante.
Andersonas eis į priekį žvalgu.
Tie nagai ne tavo.
Jie skirti ne man.
Stok!
Nenumeskite jo! Nenumeskite!
Atsargiai.
- Kaip mes kopsim toliau? - Iš lėto.
Mes pražūsim, kapitone!
Kelk, Bridžeri!
Po galais, laikyk lygiai.
- Aukščiau. - Keliu.
Ir stumiam!
Einu į priekį, užtrauksiu.
Mano pėda!
Pakaks šito mėšlo!
Mes neperlipsime kalno, kapitone.
Jis karščiuoja.
Kapitone, šitaip negerai nei mums, nei jam,
nes jis kankinasi.
Kapitone, aukščiau toks pat kelias.
Reikia grįžt atgal, kito kelio paieškot.
Glasai. Hju.
Atleisk man. Atleisk.
Uždenkite skuduru jam akis, pone Bridžeri.
Ką?
- Uždenkite jam akis. - Palaukit!
Atleisk man, Hju.
Pone, nereikia.
Kaip mes be jo grįšime? Tik jis vienas žino kelią.
- Uždenk jam akis. - Aš negaliu.
Palaukit! Kaip grįšime...
Uždenk jam akis!
Pasitrauk.
Bridžeri, liaukis! Bridžeri, Henri, Henri! Henri, prašau.
Kapitone, kapitone! Maldauju. Maldauju palikti...
70 dolerių premiją iš Uolinių kalnų kailių kompanijos gaus du vyrai,
likę prižiūrėti Glaso.
Aš pasiliksiu!
Aš irgi. Ir ne dėl pinigų.
Man reikia trečio.
Atleisk, kapitone.
Turiu šeimą. Nesu beprotis.
Kapitone, trys vyrai ri pulko neatrems, nekalbant jau apie berniukus.
70 dolerių mažai už nupjautas ausis.
Tada šimtas.
Tik jo dėka mes dar gyvi.
Pradžioje mūsų buvo 45 vyrai. Mūsų liko dešimt. Tiksliau, beveik devyni.
Jis mano tėvas. Savo premiją atiduosiu trečiam.
Aš irgi.
Gerai.
Jei ponas Bridžeris taip sako, aš liksiu su jais.
- Tu? - Taip.
Savo kailius jau praradau,
todėl man nelieka kitos išeities, kaip užsidirbti iš šalies.
Pabūsiu su jais porą dienų, jokio skirtumo.
Su 300 dolerių turėsiu ką veikt namuose.
Glasu pasirūpinkit tiek kiek reikės, aišku?
Taip. Duodu žodį. Aš supratau.
Nusineškite jį žemyn ir įsikurkite kur saugiau iki sutemstant.
Fitzdžeraldai!
Glasu rūpintis tiek kiek reikės.
Ir palaidoti jį tinkamai, atėjus laikui.
Supratau.
Susižeidei?
Sugis.
Girdi vėją, tėve?
Pameni, ką apie vėją sakydavo mama?
Vėjas neįveiks medžio, turinčio tvirtas šaknis.
Tu vis dar kvėpuoji...
Man jos labai trūksta.
Aš būsiu šalia...
Aš šalia.
Kol gali įkvėpti, kovok.
Kvėpuok. Tu tik kvėpuok.
Kai siaučia audra,
o tu stovi prie medžio
ir žiūri į jo šakas,
gali prisiekt, kad medis nuvirs.
Bet, pažiūrėjęs į kamieną,
tu pamatysi jo tvirtumą.
Trijų šimtų dolerių pakaks iki pensijos.
Keliausiu į Teksasą, nusipirksiu padorų žemės gabalą ir švilpausiu sau pavėjui.
Kad tik toliau nuo šito Dievo užmiršto krašto.
Tai ri darbas?
Tik paklausiau.
Taip, jų.
Jie visai neskubėjo.
Iš pradžių nieko nejaučiau. Tik girdėjau,
kaip peilis brėžia kaukolę,
o jie tik ūbauja, šūkauja ir panašiai.
Tada pasirodė kraujas.
Šaltas. Ėmė lašėti veidu, į akis...
Net įkvėpiau jo.
Paspringau.
Tada ir pajutau.
Taip, viską pajutau.
Jie išvertė man galvą į išvirkščią pusę.
Jėzau.
Indėnai Teksase
gali tave apiplėšti, bet tavo kuodą paliks ramybėj.
Kada tai nutiko?
Gal baigsi brūžint tą gertuvę, ką?
Baik.
Aš atsilieku nuo Henrio ir vyrų, nes turiu prižiūrėt tave.
Reik kopt į tą prakeiktą kalną, į kurį įkopt neleidžia žiema.
Jei tu pasiruošęs priimt sakramentą,
aš galiu tau padėti.
Į ką tu taip įsikibęs, Glasai?
Žinai,
būtų daug geriau,
jei išleistum dabar savo paskutinį kvapą... dėl visų mūsų.
Tu laikeisi tvirtai.
Ir tai įspūdinga.
Aš maldauju tave.
Tie ri taip arti, kad aš užuodžiu jų kvapą. Tu juos irgi užuodi.
Pagalvok apie savo vaiką. Gerai? Nes jis žus per tave.
Mes visi per tave žūsime.
Aš galiu tave pasmaugti, jei nori.
Palengvinsiu kančias. Niekas nesužinos, kad pasidavei.
Jei sutinki, sumirksėk.
Išgelbėk savo sūnų ir sumirksėk.
Juk kažkada turi sumirksėti.
Štai. Pagaliau.
Tikėkis, kad gerasis Viešpats kuo greičiau atvilks šen savo subinę.
Gal jis atleis tavo nuodėmes, gal ir ne.
Tekeliauja tavo siela pas Viešpatį.
Per Jėzų Kristų, mūsų tikrovės ir gailestingumo Viešpatį,
ir Tėvą Kūrėją...
Pasitrauk! Pasitrauk nuo jo!
Gyvas? Džimai! Džimai! Padėk!
Padėk!
Nusiramink.
Džimai! Padėk!
Nešauk! Per tave mums bus galas!
Dink iš čia! Pasakysiu kapitonui, ką darei. Tave pakars!
- Pakars tave! Džimai, padėk! - Mes su juo susitarėm.
Kas jums nepatinka, po velnių?
Šūdas.
Pagavau vieną bebrą, Sakale.
Kvėpavimas pasikeitė?
Nepastebėjau.
Velnias, jis šaltas it ledas.
Štai taip, pone Glasai. Tai jums padės. Sušildys.
Viskas gerai.
Kur Sakalas?
Jis ne su tavim?
Ne.
Ne?
Suprantu, pone Glasai.
Viskas bus gerai. Užkursiu laužą.
Taip. Gera mintis.
Sakale!
Ri.
Prie upelio jų bent 20.
Jie eina čionai. Susirink daiktus ir bėgam.
Šūdas. Ką darysim?
Bėgsim, dabar pat.
- O kaip Sakalas? - Jis jau ne mūsų rūpestis.
Negalime jo palikti.
Jam jau arba išverstos žarnos, arba nuimtas skalpas. Jei ne, jis pats mus susiras.
O kaip Glasas?
Nebe mūsų bėda. Kaip ir mes, jis paliktas pats sau.
Mes pažadėjome kapitonui. Palaidoti jį tinkamai, atėjus laikui.
Jam reikia šautuvo!
Jis nieko su juo nepadarys, net jei prilipdysi jį jam prie rankos.
Mes taip negalime.
Kad neturim išeities.
Ne, negalime. Pažiūrėk į jį.
Na, gerai, bičiuli, kelk jį. Nori pasiimti jį kartu?
Eime!
Ramiau. Lėčiau, Fitzai.
Pasiimk daiktus. Daiktus pasiimk!
Nutilk.
Nutilk!
Palauk!
Fitzai, ką darai?
O kaip atrodo? Tinkamai laidoju. Kaip norėjai.
Ne šitaip.
Kodėl ne?
Jis gyvas, Fitzai. Jis gyvas.
Tai nušauk jį.
Aš turiu bėgti.
Atleisk man, pone Glasai. Atleisk.
Atleisk man, atleisk.
Kapitone! Čia!
Ten takas!
Šūdas ten, ne takas! Reik kopt kalnu!
- Glasas sakė, reik laikytis rytų! - Glasas tegu eina velniop!
Ką rodo žemėlapis?
Kad reikia kopti. Kopiam, kapitone. Reikia kopti.
Iki pat Old Geibo.
Kopsim.
Reik palaukti Merfio.
Tu lauk.
Kapitone!
Pone...
Merfis sako, ten yra kelias. Tai kur eisim?
Eik kur nori! Aš kopsiu!
Kelme, kopk aukštyn!
Merfi! Eik čia!
Aš nepaliksiu tavęs, sūnau.
Aš šalia.
Laužas užgeso.
Nejaučiu savo pėdų.
Ar nepakankamai toli nuėjome nuo ri?
Tuzinas ri gali judėti taip greit kaip ir mes.
- Dvidešimt. - Ką?
Sakei, matei dvidešimt ri.
Ką čia šneki?
Pažadinai mane.
Sakei, kad prie upelio matei dvidešimt ri.
Dvidešimt ar tuziną,
nesvarbu. Aš juk neskaičiavau tų plunksnuočių po vieną.
Beje,
ką tu veikei prie upelio vienas?
Vandens buvau prinešęs.
Atsakyk, Fitzdžeraldai. Aš paklausiau.
Jei pats jautiesi kaltas, manęs neklausinėk.
Atsakyk, antraip ištaškysiu tau smegenis.
Turi trumpą atmintį, vyruti.
Tavo šikna dabar plūduriuotų Misūryje, jei ne aš.
Nori klausinėti?
Ko nori paklausti? Nori klausti, klausk.
Nori žinoti, kodėl tu palikai poną Glasą mirti?
Ar kodėl palikai savo draugužį vieną klaidžioti?
Nori žinoti, ar jis dar gyvas?
Aš tau pasakysiu kodėl. Nes tu dar ne vyras.
Nes pridėjai į kelnes iš baimės. Ir dabar dedi.
Ri.
Kas ri?
Sakyk, matei juos ar ne?
- Nuleisk šautuvą. - Ar matei ri?
Ne.
Nė vieno.
Tu man melavai? Melavai!
Turėjau pagąsdinti tave, kad protas pabustų.
Glasui vis tiek galas. Apie Sakalą nieko nežinom.
Betrūko dar ir mums mirti, supranti?
Aš manau, kad aš tau išgelbėjau gyvybę. Dabar aš tau - Dievas.
O Dievas duoda, Dievas atima.
Pasisekė.
Kitą sykį sumanęs ką nušauti,
užtaisyk šautuvą paraku.
Einam. Mikliau. Susirink savo šlamštą.
Šviežias kraujas. Gali būt Povagos.
Negyvas jaunas vyrukas.
Paunių vyrukas.
Einam.
FITZDŽE
Kas tai padarė?
Nežinau.
Gal kapitono Livenvorto vyrai.
Tik žiūrėk į visas keturias puses.
Indėnai niekada nebūna tokie negyvi kaip atrodo.
Tik pažiūrėk į juos. Nuolat vagia mūsų šlamštą.
Čia yra arklių!
Bridžeri!
Turim arklių!
O ką darysim su šitom kiaulėm?
Viešpats mums palankus, vaike.
Tau ten viskas gerai?
Galva vietoje?
Tikriausiai.
Negaliu negalvoti apie tai, ar teisingai mes...
Ne mums spėlioti. Gerasis Dievas
veda mus keliu, renkamės mes jį ar ne.
Mano tėvas nebuvo labai religingas.
Jis netikėjo niekuo, ko nebuvo galima auginti, užmušti ar suvalgyt.
Kartą jis nukeliavo į Saba kalvas. Žinai San Saba kalvas?
Su keliais savo bičiuliais Teksaso reindžeriais sumanė ten pamedžioti.
Nieko nauja. Šimtą kartų medžiota.
Medžioti jie turėjo tris dienas, bet antrą dieną viskas susišiko.
Kažkaip jis neteko savo bičiulių. Negana to,
dar komančiai užpuolė ir atėmė arklius.
Jam iš bado ėmė vaidentis.
Jis prišliaužė prie mažo miškelio,
tiesiog krūvelės medžių, styrančių tame brūzgynų vandenyne,
ir atrado religiją.
Tuo momentu, kaip jis pasakojo,
jis atrado Dievą.
Ir pasirodo, kad tas Dievas...
voverė.
Taip. Didelė riebi voverė.
"Atradau Dievą," - pasakodavo jis.
"Sėdėdamas ten ir besišildydamas gailestingumo spinduliuos,
aš nušoviau tą kalės vaiką ir suvalgiau."
Taip. Dabar pamiegok, vaike.
Aš sužeistas.
Kas atsitiko?
Lokys.
Grizlis.
Mano vyrai... paliko mane mirti.
Nužudė mano sūnų.
Mano šeimą irgi išžudė.
Sijai išžudė mano gentį.
Joju į pietus.
Ieškosiu daugiau paunių.
Mano širdis kraujuoja.
Bet kerštas Kūrėjo rankose.
Josi su manim.
Tavo kūnas pūva.
Reikia gydytis.
Galėjai numirti.
Taip! Štai ir fortas.
Mums pavyko.
Turėtum didžiuotis savimi, vyruti.
Taip.
Mes vykdėme įsakymą. Tik prašokom laidotuves.
Tik nepradėk graužtis.
Antraip kybosim mudu abu ant dviejų virvių.
Mes padarėme tai, ką privalėjome.
Turėjom dieną, todėl iškasėme
gilesnę duobę ir ant viršaus pridėjome akmenų, kad žvėrys nesuėstų.
Atlikome viską kaip pridera. Jis buvo palaidotas tinkamai.
- Pone, gal galima... - Tiesą sakant,
kai Sakalas dingo, aš sunerimau dėl laukinių.
Ir norėjau greičiau išeiti.
Taip, bet Bridžeris priešinosi, norėjo likti.
Jis norėjo dar likti,
kad bent galėtų kryžių padaryti ar ką,
uždėti ant Glaso kapo, ką jis ir padarė. Mes padarėme.
Džiaugiuosi, kad svariai prisidėjote, pone Bridžeri.
Jis daugiau nei prisidėjo, kapitone. Šis vyrukas man buvo tikras partneris.
Ar susitarimo sąlygos nepasikeitė?
Laimei, man nepasikeitė.
Ačiū jums
už drąsą ir garbingą tarnybą.
Šiaip ar taip, jūs irgi nusipelnėte, pone Bridžeri.
Ačiū jums.
Vaikis siaubingai graužėsi visą kelią.
Mes visi matėme, kokios būklės buvo Glasas.
Nieko nebebuvo galima padaryti. Tiesa?
Taip.
Mes visi jį matėme.
Kai siaučia audra,
o tu stovi prie medžio
ir žiūri į jo šakas,
gali prisiekt, kad jis nuvirs.
Bet, pažiūrėjęs į kamieną,
pamatysi jo tvirtumą.
visi mes laukiniai
Radom stovyklavietės pėdsakų.
Kur?
Prie Mėnulio miško.
Palikti prieš dvi dienas. Išėjo į rytus.
Kviesk visus.
Išjojam. Povaga gali būt su jais!
Atvesk man tą mergą.
Tuos penkis arklius ne už dyką atidaviau.
Nė garso.
Aš paimsiu arklį.
Nupjausiu tau kiaušius.
Kur Tiusanas?
Eik čia.
- Galiu prisėsti? - Taip.
- Taip? - Taip.
Norėjau paklausti, ar mums mokės už tuos kailius.
Nes kailiai vis dar ten, žinai,
po pusmetriu žemių ir sniego. Tai ne mano kaltė.
Aš laukiu, kol atvyks kapitonas Livenvortas su savo kariuomene.
Tada turėsime pakankamai vyrų
įšauti civilizacijos į tuos sušiktus arikara indėnus ir atgauti savo kailius.
Gerai, gerai.
Kada tai įvyks?
Nežinau.
Bet iki tol niekam nebus mokama.
Paklausyk manęs.
Mane nusamdė juos nudirti, bet ne saugoti.
Aš žinau, kad turi seifą.
Tikriausiai pilną pinigų.
Tu pasirašei kontraktą saugoti savo bosą ir boso turtą.
O tas seifas nebe pilnas. Jame trūksta 300 dolerių.
Ką tai turėtų reikšti?
Ogi tai, kad pagal mano įrašus,
tu prekių įsigijai už didesnę sumą, nei ta, kurią tau skolinga kompanija.
Taigi, su Naujaisiais metais, Fitzdžeraldai.
FITZDŽERALDAS UŽMUŠĖ MANO SŪNŲ
Fraimanai! Baltaodis prie vartų!
Kalbėk angliškai.
Aš be ginklo.
Atidaryk!
Kviesk kapitoną!
Kur tavo žmonės?
Visi negyvi.
Kas jis?
Nežinau. Gal kažko pavalgyti?
Maistas ne už dyką.
- Pinigų neturiu. - Tada nevalgysi.
Grąžink vogtus kailius, kuriuos pirkai iš indėnų.
Ne dabar, Džounsai.
Sidabras. Tiks? Sidabras.
Daugiau neturi?
Mes buvom devyni.
Mano draugas, mirė ant sniego.
O kitas...
Nužudė vilkas. Aš matyti.
Vilkas, taip, nužudė.
Kur tai gavai?
Gertuvę.
Jis numesti šitą. Jis nužudyti Tiusaną ir numesti šitą...
- Kas? Kas? - Nežinau. Nematyti.
Galbūt Sakalas.
Taip, gal jis.
Tas mišrūnas nuodvasa arklio nepavogtų.
- Gal tada Vestonas. - Arba Beketas.
Kaip toli nuo čia?
Trisdešimt mylių. Šiaurės vakarai, šalia Jeloustouno.
Balnokit arklius. Paimkit deglus ir maisto. Po dešimt dolerių žmogui.
Andersonai, lik čia.
Taip, pone. Pamaitinti jį ir prižiūrėti.
Atnešiu išgerti.
Prie Jeloustouno išsiskirsim į dvi grupes.
Sakale!
Sakale, ar tu ten?
Būkit budrūs!
Žiūrėkit akylai!
Kas tu?
Beketai? Čia tu?
Glasas?
Glasai!
Jėzau Kristau!
Jėzau Kristau, kas atsitiko?
Kur jis?
Džounsai, paimk jį. Greičiau.
Josiu prieky. Bilai, suimk Bridžerį.
Suimk Bridžerį!
- Matei Fitzdžeraldą? - Ne, pone.
Kelkis. Kelkis!
- Matei Fitzdžeraldą? - Ne, pone.
Fitzdžeraldą?
Ramiau.
Kur jis išjojo?
- Kas? - Fitzdžeraldas. Kur?
- Nenutuokiu. - Sakyk arba ištaškysiu tau smegenis.
Prisiekiu Dievu...
Sakyk. Sakyk!
Į Teksasą!
Sakė, jos į Teksasą. Sakė, kad stos dar sykį į kariuomenę.
Paskui ėmė taukšt apie žemę. "Padorų žemės gabalą."
Jis joja į Teksasą. Daugiau nieko nežinau.
Lik čia.
Fitzdžeraldai!
Prakeikimas!
Džounsai! Kviesk kapitoną!
- Fraimanai! - Atidaryk vartus!
Atidaryk!
Merfi, kviesk kapitoną.
Vesk jį pas daktarą. Tučtuojau!
Tu sakei, kad jis mirė!
Maniau, kad mirė. Prisiekiu!
- Jis man melavo! - Tu melagis.
Palikai jį!
Kalbėk Tėve mūsų.
Kalbėk Tėve mūsų!
Tėve mūsų, kuris esi danguje... Negaliu!
Nutilk! Nutilk!
Dabar tu - kalinys, kaltinamas išdavyste!
Uždaryti jį! Uždaryk jį, antraip būsi ir tu pakartas!
Maniau, jis mirs!
Fitzas man melavo!
Negalėjau jam padėti!
Glasai!
Fitzas man melavo!
Kaip jis?
Pasveiks, kai patinimai atslūgs. Jam reikia poilsio.
Vėliau ateisiu apžiūrėti.
Jis pabėgo, tiesa?
Bridžeris sako tiesą.
Kaip tai?
Fitzdžeraldas jam sumelavo. Jis tik vykdė įsakymus.
Jo nebuvo, kai Fitzdžeraldas nudūrė mano sūnų.
Štai kas nutiko?
Jis nužudė Sakalą.
Man reikia arklio ir šautuvo.
Ne, tau reikia poilsio ir valgio. Aš josiu paskui jį.
Ne.
Be manęs tu jo nerasi.
Jei lauksime iki ryto, jis pabėgs.
Nepabėgs.
Jis bijo.
Jis žino, kaip toli jo atėjau.
Kaip ir elniai. Kai jie bijo, bėga gilyn į mišką.
Aš jį įvariau į spąstus. Tik šito jis dar nežino.
Kodėl esi toks įsitikinęs?
Nes jis turi ką prarasti.
O aš teturėjau sūnų.
Jis atėmė jį iš manęs.
Negaliu leisti tavęs ten. Tik ne vėl.
Nebebijau mirti.
Jau buvau miręs.
Josiu su tavim.
Tai jo arklys, taip.
Naktį jis negalėjo juo joti.
Ar jis toli?
Per pusdienį, ne daugiau.
Čia gali būt ir ri. Jei čia ne jo arklys, jis pabėgs.
Jei jis dar neįstojo į kariuomenę, o tai pateisintų jo žudymą...
Šie pėdsakai yra jo.
Nebeprisimenu savo žmonos veido.
Dar aną savaitę jos veidas buvo atminty.
Dabar nebeliko.
Bijau, nepažinsiu jos, kai grįšiu namo.
Ar tiesa, kad užmušei pareigūną?
Užmušiau žmogų, kuris ketino užmušti mano sūnų.
Dūmai.
Arti?
Ne daugiau kaip per mylią toje pusėje.
Aš užeisiu iš vakarų. Tu - iš rytų.
Pažiūrėkim, ar rasim kokių pėdsakų.
O kas, jei tai ri?
Jei tai ri, apsisuk, susitiksime čia.
Nesitikėjau pamatyti čia tokio svarbaus pareigūno
taip toli nuo savo krosnelės šį šaltą rytą, kapitone.
Pasiklydote?
Ketinu atvesdinti tave į Kajovos fortą,
kur būsi teisiamas už žmogžudystę.
Tikrai?
Man ne prie širdies jūsų planas.
Be to, turiu savo.
Mes susitarėm, Glasai!
Aš sakiau tai tavo sūnui.
Aš sakiau, bet jis neklausė manęs ir vis klykė.
Per jį visi būtume gavę galą.
Bet mes su tavim... susitarėm.
Tu žinai, kaip ten buvo.
Prisiekiu savo siela, Viešpats... Jis žino,
kaip ten buvo.
Nebuvo jokio susitarimo.
Tu nužudei mano sūnų.
Tai gal reikėjo tau išaugint iš jo vyrą, o ne klykiančią mergšę.
Po velnių.
Sukorei tokį kelią, kad man atkeršytum?
Džiaukis dabar, Glasai.
Nes tavo sūnaus niekas neprikels.
Ne, neprikels.
Kerštas Dievo rankose,
ne mano.
Išvertė Egidija Tučkuvienė