Semmi baj, fiam.
Tudom, azt kívánod, hogy elmúljon végre.
Itt vagyok melletted.
Itt maradok veled.
De ne add fel.
Hallod, amit mondok?
Amíg csak lélegezni tudsz, küzdened kell.
Még lélegzel. Lélegezz tovább!
A VISSZATÉRŐ
Sólyom!
A francba!
Átkozott nyavalyások!
Ennek teljesen elment az esze.
- Nem látta Coultert? - Nem.
Figyelem!
Ha megpucolták a bőröket, kössék ki őket jó feszesre!
Ne felejtsék el, nem 15-ös bálákat csinálunk, hanem 30-asokat!
- Fitzgerald! - Kapitány?
Mikor végzünk a bálázással? Mit gondol?
Azt gondolom, hogy bármit próbálnak is elejteni, nem kéne többet lőniük.
Hajnalra legyünk készen.
Ha rajtam múlik, már ma elindultunk volna, de túl fáradtak az emberek.
Az erőd pár nap innen. Prém van elég.
Viszont friss húst kell szereznünk a fiúknak.
Nem látta Coultert?
Lőttünk egy jávorszarvast. Jó nagy.
- Segítsenek elhozni a húst! - Ha már megsült, majd akkor segítek.
- Tényleg segítség kell. - Nekünk is kellett volna a bálarakodáskor.
Annyi nyüves hódhúst ettem itt, hogy szinte már hiányzik a nejem főztje.
- Nekem meg a nejed. - Kussolj!
Segítség!
- Segítség... - Coulter?
Hívd a kapitányt!
Jézusom!
Ki látja őket?
- Csöndesen. - Figyeld a gerincet!
Mi ez?
Apám?
Gyerünk!
Elintézték Thomast.
Nem látom őket. Nem látom őket.
Feküdj!
Körülvettek! Ott vannak mindenütt!
Maradjon itt!
Paul!
Ki akarnak űzni minket a nyílt terepre.
Nem mozdulunk! Maradjanak, ahol vannak!
A prémet akarják. Azonnal bárkára kell szállnunk, vagy mind oda lesz.
A bárkára! A bárkához, fiam! Siess!
Fuss!
Hagyják a prémet! Hagyják a prémet! A bárkára!
Sólyom!
Vigyék a prémet! Gyerünk, vigyék a prémet!
Hozzák a prémet! Hozzák a prémet!
- Vidd el ezt a kislányomnak... - Elviszünk. Hozok segítséget.
Hagyják a prémet! Hagyják a prémet!
Willman!
Támaszkodjon rám! Jöjjön!
A bárkára!
Rohadt vadember!
Eredj a kurva bárkára!
Segítség!
Elvágni a kötelet! Elvágni!
- Várjuk meg Amost! - Nem! Elindulunk!
Tűz az ágyúval!
Ne hagyjatok itt! Várjatok!
Povaka, a lányom nincs itt.
Amennyi prémet tudunk, elviszünk.
Majd a prémen lovakat veszünk a franciáktól,
és tovább keressük Povakát.
...és liszt lesz a porból,
és a derűs reggelen
Istennek ez a gyermeke találkozik magával Jézussal, ámen.
Felkészült?
Ne mozogjon!
Ezt hol tanulta?
Apám orvos volt. Bridger!
Kapitány, az a falka erdei nigger be akarja fejezni, amit elkezdett.
Remélem, van valami terve.
Glass?
A Missouri nem lesz jó.
A folyó az arikaráké.
- El kell hagynunk a bárkát. - Hagyjuk el a bárkát?
És aztán mi lesz?
Fogjuk a prémet, és kiülünk az arikarák közé céltáblának?
Csak az a biztos, ha a szárazföldön megyünk vissza.
- Az hetekkel hosszabb út. - De a folyón megláthatnak.
Most is látnak, fiam.
Én azt mondom, maradjunk a bárkán.
Célozzuk meg az erődöt, és a vízen próbáljunk szerencsét.
Glass ismeri a legjobban a vidéket. Ő tud épségben hazajuttatni minket.
Épségben? Elfelejtette, hogy 32 embert elvesztettünk?
33-at. Az én embereim voltak, Fitz. Tudom, hányan vesztek oda.
Azt tesszük, amit Glass mond. Végeztem.
Engedjük el a bárkát. Ha követnek az arikarák, találják meg lejjebb.
Átmegyünk a Grand folyóhoz, és követjük Fort Kiowáig.
Gyalog?
- Télre se érünk oda. - Hacsak nem kapunk valahol lovakat.
Arra nincs kereskedőállomás.
Kapitány, rossz döntés lemondani a bárkáról.
Az arikarák nem bolondok. Lejjebb kössünk ki, az Arrow's Peaknél.
- Ne mondja, hogy tudja, mit beszél. - Magát nem kérdeztem!
Kit érdekel, mit gondol? Nem talál ki még a gatyájából se szarás előtt!
Csak azt mondom, Camp Rhulen épp útba esne.
Ott meghúzhatnánk magunkat.
Gyalog megyünk.
Veszem észre.
Bár nekem is lett volna egy orvos apám, aki befizet engem kapitánynak!
Most hogy lesz ez? Csak meg ne rohadjon a prém, mire visszajövünk.
Gondosan jelöljék meg a helyet! Egy vagyont hagyunk a kövek alatt.
Glass! Találja ki a legrövidebb útvonalat, ami elkerüli az arikarákat.
Nincs ez rendjén.
Mind jól tudjuk, hogy a prém rég nem lesz itt, mire visszajövünk.
Akkor se tudjuk elcipelni az erődig. Gyalog semmiképp.
És amennyi arikara itt van, jó, ha szabad a kezünk.
- De elvesztjük a prémet! - Az élete nem fontosabb?
Élet? Miféle életről beszél? Nincs nekem életem.
Csak megélhetésem van, és azt a prémből szerzem.
Bassza meg!
Nem fogok így hazamenni,
miután fél évig a belemet is kidolgoztam.
Vásárra vittem a bőröm, sokan meg is haltak. Minek?
Kis híján minden elveszett. Elbaszott munka volt ez végig!
És ő baszta el nekünk!
Megmondjam, hogyan üthettek rajtunk az arikarák,
mikor Mr. Glassnak pont azt kellett volna kivédenie?
- A pauni pajtásai miatt! - A paunik szintúgy ellenségei az arikaráknak.
Igen?
No és a félvér fiacskája?
- Miféle lehetett annak az anyja? - Szállj le a gyerekről!
Csak azt mondom:
a vadember az vadember.
Glass!
Igaz a pletyka, hogy lelőtt egy hadnagyot, mikor a vadak közt élt?
21 katona és 40 tollas halt meg ott.
De maga meg a fia valahogy élve megúszta. Ez valóságos csoda.
Fogja be végre!
Azt tette? A saját fajtájára lőtt a kutyakölyök kedvéért?
Hagyd!
Miért? Játszadozott a fiú anyjával?
Vagy megölte?
Ne a puskát suvickolja, ha beszélek magához!
- Most ezt csinálom. - Majd csinálja, ha végeztem magával!
- Rám nézzen, felderítő! - Elég volt!
Elfelejti, hol a helye, fiam.
Úgy nézem, az én helyem ennek a puskának a jobbik végén van.
Menjen onnan, Fitzgerald!
Ez parancs! Ide figyeljenek! Két óra múlva ránk sötétedik.
Elrejtjük a prémet, és eleresztjük a bárkát. Gyerünk!
Megmondtam, hogy légy láthatatlan.
Legalább...
Ha életben akarsz maradni, tartsd a szádat!
- Legalább meghallott. - Ők nem hallják a hangod!
Csak az arcod színét látják.
Érted?
Igen.
Hallgatnod kell rám, fiam.
Hallgatnod kell rám.
Beckett!
- Weston! - Miért nem ugranak a vízbe?
Úgy látszik, meggondolták magukat.
Van eszük a nyavalyásoknak. Van eszük.
Nekem is a bárkán kéne lennem.
Nekik van igazuk.
Ideje továbbmenni.
Kelj fel!
Indulunk.
Megyek.
Maradj inkább.
Ha elkészültek, küldd utánam őket!
Nyugatnak megyek.
A fiam vagy.
Csak ketten voltak.
Povaka nincs itt.
Őt biztos magukkal vitték a többiek.
Északnak mentek.
A hegyen majd megtaláljuk a nyomukat.
Biztos jó döntés volt elhagyni a bárkát?
A folyó az arikaráké. Bekerítettek volna.
Ha a Grandtól keletre átkelünk a hegyeken, egy hetet nyerünk.
Fent minden csontszáraz. Nincs amire vadászhatnának.
- Kivéve minket. - Kivéve minket.
Igaz, amit Fitzgerald mondott?
Azért jött ki ide a világ végére?
- Glass? - Szeretem a csendet.
A fia sok mindent átélt.
Van anyja, akihez vissza kell vinnie?
Mr. Glass!
Itt medvebocsok vannak!
Bocsokat találtam!
Szentséges isten!
Itt van!
- Legyenek résen! Medvék vannak erre. - Segítsenek!
Uramisten...
Rongyot!
Kötés kell, gyorsan, mielőtt elvérzik.
A kötszereket! Bridger! Ezt nyomja rá!
- Óvatosan. Jézusom... - Bámulatos, hogy azért még elintézte a grizzlyt.
Hiba volt lőnie. Nyüzsögnek itt az erdei niggerek.
Elég ebből! Hagyja abba!
Az arikarák földjén vagyunk! A társunkról van szó.
Maguk hárman körülnéznek észak és nyugat felé!
Bill és Fryman dél és kelet felé mennek.
Bárki hallhatta a lövés zaját.
Össze kell varrni a sebeit.
Én mit csináljak?
Maradjon itt. Nyomja rá!
- Ne haragudjon, Mr. Glass. - Itt nyomja rá, Bridger!
Itt is vérzik.
Kínozzák a nyomorultat.
Jobban járna, ha gyorsan végeznénk vele.
De csak ha nincs esélye, hogy életben maradjon.
Életben maradni?
Látta, mennyire elintézte a grizzly. Nem adok neki egy órát se.
De magunknak se adok, ha még soká jajveszékel.
Maga felé húzva rakja helyre. Lefogom. Gyerünk!
- Apa... - Tartom. Csinálja!
Csinálja! Gyerünk!
Elájult.
Legalább addig összevarrhatom a nyakát.
Vizet.
Hirdesse ki, hogy itt táborozunk.
Itt vagyok melletted.
Itt maradok veled.
Toussaint, megjött.
Nem hittem volna, hogy ideér.
Örülök, hogy sikerült ideérnie.
Lovakra és puskákra van szükségünk.
Sok prémet hozunk.
Nem, lovat nem adunk. Csak azt, amiben megegyeztünk.
Minden prémet odaadunk.
Lóra és puskára van szükségünk.
Nekem meg egy csöcsös asszonyra,
aki jól főz.
Lovat nem tudunk adni.
Mit mond?
A lovakról valamit.
Hozzon inni nekünk! Whiskyt.
Mondja neki, hogy tegyen le a lovakról.
Igyunk az üzletre!
Lovakat.
Nem megy.
Fegyvereket adunk, és lőszert.
Ha lovakat követel, nincs üzlet.
Honnan van ez?
Az amerikaiaktól? Már meg vannak bélyegezve.
Így csak a rendes ár felét kapom meg értük.
Küldje el onnan!
Megmondtam: lovakat nem adunk.
Ezt a hármat visszük.
Nem mondom többször.
Lovakról szó se lehet.
Küldje el az emberét!
Becsületes egyezséget kötöttünk, tartsa be!
Itt áll előttem, és a becsületet emlegeti nekem.
Mondtam, hogy tud franciául.
Ez lopott prém!
Maguk mind tőlünk loptak el mindent.
Mindent!
A földet.
Az állatokat.
Két fehér ember belopózott a falunkba,
és elrabolta lányomat, Povakát.
Itt hagyjuk a prémet, mert úgy kívánja a becsület.
De elviszem a lovait, hogy meg tudjam keresni a lányom.
- Próbálja megakadályozni, ha akarja. - Rendben.
Az üzlet az üzlet.
5 lovat elvihetnek!
Pirkadatkor felkel mindenki.
Nehéz lesz cipelni Glasst,
úgyhogy minél előbb el kell indulnunk.
Két csoportra oszlunk.
Fitzgerald, Jones és Fryman, maguk a folyó keleti oldalán mennek.
Anderson, maga felderít.
Nem a tied az a karom.
Nem is tartom meg.
Elég volt!
Ne tegyék le! Ne tegyék le!
- Óvatosan! - Hogy fogunk itt feljutni?
- Lassítsunk. - Ebbe beledöglünk, kapitány!
Emelje, Bridger!
- A fenébe, tartsd meg! - Magasabbra emeld! - Emelem.
És emeld!
Felmegyek, húzom.
A lábam! Elegem van ebből!
Így sose jutunk át a hegyeken, kapitány!
Ég a láztól.
Kapitány, se nekünk, se neki nem tesz jót vele,
hogy hagyja így szenvedni.
Kapitány!
Feljebb ugyanez van.
Vissza kell mennünk másik utat keresni.
Glass... Hugh!
Sajnálom. Nagyon sajnálom.
- Tegyen kendőt a szemére, Mr. Bridger! - Micsoda?
- Takarja le a szemét! - Ne!
- Sajnálom, Hugh. - Nem tudom megtenni.
Hogy jutunk vissza nélküle? Csak ő tudja az utat.
- Takarja le a szemét! - Ne! Hogy találunk vissza...?
Takarja le a szemét!
El onnan!
Bridger, ne! Bridger, Henry! Henry! Henry, könyörgök!
Kapitány! Kapitány! Könyörgök! Ne bántsa!
70 dollár jutalmat kap a társaságtól az a két ember,
aki itt marad vele, amíg kell.
- Én maradok! - Én is. Jutalom nélkül is maradok.
- Kell még egy ember. - Sajnálom, kapitány.
Nekem családom van. Nem ment el az eszem.
3 ember nem elég egy csapat arikara ellen, ráadásul ezek még kölykök.
Amúgy meg 70 dollárból nem futja két új fülre.
Legyen 100 dollár.
Glassnak köszönhetjük, hogy élünk!
45-en voltunk induláskor. Most tízen vagyunk. Lassan csak kilencen.
- Ő az apám. Odaadom a részem. - Én is.
Felajánlom a részemet.
Hát jó.
Ha Bridger is ilyen nagylelkű, maradok velük.
- Maga? - Igen. A prémből a részemet elvesztegette,
és valahogy muszáj pótolnom az elmaradt jövedelmet.
Az a plusz egy-két nap pedig már édes mindegy.
300 dollár. Több a semminél.
Glasst mindvégig ápolniuk kell, megértette?
Hogyne. Ígérem, úgy lesz. Világos.
Még sötétedés előtt vigyék valami védett helyre.
- Fitzgerald! - Kapitány?
Itt maradnak vele, amíg csak szükséges.
És a végén rendesen eltemetik. Megérdemli.
Értettem.
Fáj a lába?
Majd elmúlik.
Hallod a szelet, apám?
Emlékszel, mit mondott anya a szélről?
Az erős gyökerű fát nem tudja legyőzni a szél.
Még lélegzel.
Nagyon hiányzik anyám.
Itt maradok veled.
Itt vagyok melletted.
Amíg csak lélegezni tudsz, küzdened kell.
Még lélegzel. Lélegezz tovább!
A tomboló viharban
ott állsz egy fa előtt.
Ha az ágait nézed, azt gondolod,
biztosan kidől.
De ha a törzsére nézel,
meglátod, milyen szilárdan áll.
300 dollárra már lehet békés öregkort alapozni.
Lemegyek Texasba, veszek egy szép darab földet, és köpök a világra.
Örökre eltűnök erről az istenverte vidékről.
Azt az arikarák tették?
Ha megkérdezhetem.
Igen, ők.
Szépen, komótosan csinálták.
Az elején semmit se éreztem.
Csak hallottam, ahogy a kés a koponyámat kaparja.
Meg hogy röhögnek, hujjognak, rikoltoznak körülöttem.
Aztán jött a vér. Hideg volt.
Lefolyt a képemen, bele a szemembe,
belélegeztem.
Fulladoztam tőle.
Akkor kezdtem el érezni.
Éreztem, rendesen.
Kifordították a fejemet.
- Jézusom... - Lent Texasban az indiánok kirabolnak,
de nem nyúzzák meg a fejed búbját.
Mikor történt ez?
A ménkűbe is, abbahagynád ezt a karistolást?
Elég volt.
Alaposan lemaradok Henrytől meg a fiúktól, mert magát istápolom.
Meg kell mászni a hegyet, de a tél minduntalan visszakerget.
Ha készen áll az utolsó kenetre,
szívesen feladom magának.
Mihez ragaszkodik úgy?
Hallja-e,
jobban tenné, ha mielőbb túlesne azon az utolsó sóhajon.
Jobban járnánk.
Helyt állt keményen. Azt el kell ismerni.
De könyörgök, az arikarák nagyon közel járnak.
Már érzem a szagukat. Maga is érzi.
A fiára is gondolnia kéne. Mert ezzel a halálba küldi.
Mindnyájunkat a halálba küld.
Megfojtom, ha akarja.
Hamar megváltom a szenvedéstől, és senki nem tudja meg, hogy feladta.
Csak pislogjon, ha azt akarja, hogy megtegyem.
Mentse meg a fiát, pislogjon!
Csak pislogjon egyet.
Ez az. Meg is van.
Reménykedjen, hogy a Jóisten hamar idetolja a képét.
Az Úr megbocsátja bűneidet, ha akarja. A kezébe adom a lelkedet.
Jézus Krisztus által, ki minden valóság és irgalom ura,
és az Atya és Teremtő által...
Hagyja békén! Ne bántsa!
Jól vagy? Jim! Jim! Segíts!
- Segíts! Jim! - Higgadj le, hallod?
Ne üvöltözz! Halált hozol ránk!
Ne bántsa! Ezt elmondom a kapitánynak! Felakasztják érte!
- Felakasztják! Jim, segíts! - Az apád beleegyezett, akarta.
Az indián istenedet!
A francba.
Fogtam egyet, Sólyom!
Változott a légzése?
Nem tűnt fel.
A fenébe, jéghideg.
Tessék, Mr. Glass. Ettől jobb lesz. Ez majd átmelegíti.
Jól van.
Hol van Sólyom?
Nem veled volt?
- Nem. - Nem?
Értem én, Mr. Glass.
Semmi baj. Azt hiszem, rakok egy tüzet.
Helyes. Az jó ötlet.
Sólyom!
Arikarák.
Vagy húszan, lejjebb a pataknál.
Errefelé tartanak. Fogd a holmid, és tűnjünk el innen!
A fenébe, mit csináljuk?
- Iszkolunk, de gyorsan. - És Sólyom?
- Ő már nem a mi gondunk. - Nem hagyhatjuk itt.
Kibelezték vagy megskalpolták. Ha meg nem, akkor utolér minket.
- És mi lesz Glass-szal? - Ő se a mi gondunk. Ki-ki magáért felel.
Megígértük a kapitánynak, hogy eltemetjük, ha itt az ideje.
- A puska kell neki! - Ha a kezébe ragasztod, se tud lőni vele.
- Fogd a holmit, és gyerünk! - Nem, ezt nem tehetjük.
- Nincs más választásunk. - Nem tehetjük. Nézzen rá!
Jól van, barátom, akkor felkapjuk. Vigyük magunkkal?
- Na, gyerünk! - Lassabban, Fitz! Finomabban!
Te csak hozd a holmidat! Hozd a holmid!
Kuss!
Várjon!
Fitz! Mit csinál?!
Szerinted, mit? Rendes temetést kap. Ezt akartad.
- Nem, nem ezt. - Miért nem?
Mert még él, Fitz! Még él!
Akkor lődd agyon!
Mennem kell. El kell mennem.
Sajnálom, Mr. Glass. Sajnálom.
Nagyon sajnálom.
Kapitány! Erre!
Idelent van egy ösvény!
Szar sincs odalent! Felfelé kell mennünk!
- Glass azt mondta, kelet az irány! - Glass menjen a pokolba!
- Mit mond a térkép? - Felfelé kell menni. Felfelé, kapitány.
Másszunk csak tovább. Míg az angyalokig nem érünk.
Mászunk.
- Meg kell várnunk Murphyt. - Hát, akkor várja meg.
Kapitány!
Uram! Murphy azt mondja, van út odalent.
- Ki után menjünk? - Aki után akarnak! Én felfelé megyek!
- Köpcös! Tovább felfelé! - Murphy! Jöjjön fel!
Nem hagylak magadra, fiam.
Itt vagyok melletted.
Kialudt a tűz.
Nem érzem a lábam.
Nem vagyunk már elég messze az arikaráktól?
Egy tucat arikara gyorsabban halad, mint mi.
- Húsz. - Mi?
- Azt mondta, 20 arikarát látott. - Miről beszélsz?
Felébresztett.
- Azt mondta, 20 arikarát látott a pataknál. - 20 vagy egy tucat...
Nem mindegy? Nem volt időm rá, hogy leálljak tollakat számolgatni.
Egyébként
mit keresett egyedül lent a pataknál?
Elég vizet hoztam már előtte.
Feleljen, Fitzgerald! Kérdeztem valamit.
Ne engem piszkálj, csak mert bűntudatod van.
- Feleljen, vagy szétlövöm a fejét! - Rövid az eszed, fiam.
Ha nem mentelek meg, most a Missouri halai között laknál.
Kérdezősködni akarsz?
Halljuk: mire vagy kíváncsi?
Arra, hogy miért hagytad ott Mr. Glasst meghalni?
Vagy arra, miért hagytad ott az elkószált barátodat,
akiről azt se tudod, él-e még?
Azért, mert még nem vagy férfi.
Mert be voltál szarva, mint most is. Tedd le a puskát!
- Az arikarák... - Mi van velük?
- Látta őket, vagy sem? - Tedd le a... - Látott arikarákat?!
Nem.
Egyet se.
Hazudott nekem?! Hazudott!
Rád ijesztettem, hogy észhez térj.
Glass hulla volt. Sólyom eltűnt.
Minek döglöttünk volna meg miattuk mi is?
Kétszer mentettem meg az életed. Imádhatnál, mint a Jóistent.
De az Úr adta, az Úr elvette.
Mázlista.
Legközelebb, ha le akarsz lőni valakit,
azt ajánlom, használj lőport, töltsd meg a puskádat.
Gyerünk, indulás! Fogd a holmid!
Friss vér. Lehet, hogy Povakáé.
Egy halott fiú.
Pauni fiú.
Menjünk!
- Kik tették ezt? - Nem tudom.
Talán Leavenworth százados emberei.
Hátul is legyen szemed!
Lehet köztük olyan, amelyik nem halt meg eléggé.
Nézz oda! Ezek a szemünket is kilopják.
Találtam lovakat!
Bridger!
Találtam lovakat!
Mi lesz a malacokkal?
Velünk van az Úr, kölyök.
Jól vagy, kölyök? Rend van a fejedben?
Azt hiszem.
- Egyre azon töprengek, helyesen... - Ne.
Nem dolgunk töprengeni.
Nem magunk, hanem a Jóisten jelölte ki az utunkat.
Az apám, tudod, nem volt vallásos ember.
Amit nem lehet megtermelni, leölni vagy megenni, abban ő nem hitt.
Aztán egyszer nekivágott a Saba dombságnak. A San Saba dombvidéknek.
Pár texasi ranger cimborájával indult el vadászni.
Nem volt semmi különös, százszor csinálta már.
3 napot terveztek csak, aztán a második napon beszart az egész.
Éjjel elvesztette a cimboráit.
És a tetejébe még a komancsok el is vitték a lovakat.
Apám ott maradt éhezve, kábán,
és elkúszott egy pagonyhoz,
egy facsoporthoz, ami ott a semmi közepén
kiemelkedett a csalit tengeréből,
és ott rátalált a vallásra.
Abban a percben, így mondta nekem,
rátalált Istenre.
És rájött, hogy Isten
egy mókus.
Bizony. Egy jó nagy, kövér példány.
"Megtaláltam Istent", mondogatta.
"Csak ültem ott a kegyelem dicsőségében és fenségében fürödve,
és lelőttem és megettem a nyavalyást."
Na, jó. Tedd el magad holnapra, kölyök.
Sebesült vagyok.
Mi történt veled?
Egy medve...
Medve.
Grizzly.
A társaim otthagytak. Azt hiszik, meghaltam.
Megölték a fiamat.
Én is elvesztettem a családomat.
A sziúk mindenkit megöltek.
Délre tartok,
más paunikat keresek.
Vérzik a szívem.
De a bosszú a Teremtő kezében van.
Magammal viszlek.
Rohad a tested.
Gyógyulnod kell.
Belehalhatsz.
Tessék! Ott is van!
Célba értünk.
Büszke lehetsz, fiam.
Teljesítettük a parancsot, csak a temetést hagytuk ki.
Aztán nehogy itt elővegyen téged a lelkiismeret.
Mert akkor kötélen lógva végezzük, arra mérget vehetsz.
Azt tettük, amit tennünk kellett.
Az utolsó napon mélyebb sírt ástunk,
aztán köveket is raktunk rá a vadállatok ellen.
Megcsináltuk, ahogy kell. Rendesen el lett temetve.
- Uram, lehet... - Az az igazság,
mikor Sólyom eltűnt, vademberekre gyanakodtam.
És nagy kedvem lett volna odébbállni onnan.
De Bridger azt mondta, maradjunk még.
Azt mondta, maradjunk még,
hogy legalább csinálhasson egy keresztet
Glass sírjára.
- És meg is csinálta. Megcsináltuk. - Örülök, hogy helyt állt, Bridger.
Nem is egyszerűen csak helyt állt, kapitány. Igazi társam volt.
Jól sejtem, hogy az egyezség feltételei nem változtak?
Szerencsémnek nevezhetem, hogy nem.
Köszönet a bátorságukért
és a becsületesen elvégzett munkáért.
Megállapodás ide vagy oda, maga se maradhat jutalom nélkül.
Köszönöm.
Egész úton emésztette magát szegény kölyök.
Mind láttuk, hogy Glass a halálán van. Nem volt már mit tenni, igaz?
Persze.
Mind láttuk.
A tomboló viharban
ott állsz egy fa előtt.
Ha az ágait nézed,
azt gondolod, biztosan kidől.
De ha a törzsére nézel,
meglátod, milyen szilárdan áll.
VADEMBEREK VAGYUNK
Tábor nyomait találtam.
Hol?
A Holderdő szélénél.
Két napja lehettek ott.
Keletnek tartanak.
Szólj a többieknek!
Induljunk gyorsan utánuk! Talán velük van Povaka.
Hozzátok a lányt!
Nem ingyen adtuk azt az 5 lovat.
Egy hangot se!
Hozok egy lovat.
Levágom a golyóidat.
Hol van Toussaint?
Gyere!
- Csatlakozhatok? - Tessék.
Érdekelne, mikor lesz végre pénzünk abból a menetből.
Mert az összegyűjtött prém most is ott van,
néhány lábnyi föld meg hó alatt.
De arról nem én tehetek.
Várom, hogy megjöjjön Leavenworth serege.
Akkor elegen leszünk hozzá,
hogy némi jó modort lőjünk a kurva arikarákba, és elhozzuk a prémet.
Helyes. Helyes.
Na és ez mikor lesz?
Nem tudom, de addig nem fizetünk ki senkit.
Figyeljen ide!
Engem prémvadásznak fogadtak fel, nem prémőrzőnek.
És úgy tudom,
hogy van magának egy széfje.
- Ami biztos tele van pénzzel. - Szerződésben vállalta,
hogy megvédi a munkaadóját és a munkaadója tulajdonát.
A széf pedig nincs tele. Hiányzik belőle 300 dollár.
Hiányzik? Ez meg mi az ördögöt jelentsen?
A könyvelésem szerint
maga többet vásárolt el, mint amennyi a társaságtól jár magának.
Boldog új évet, Fitzgerald!
FITZGERALD MEGÖLTE A FIAMAT
Fryman! Fehér ember a kapu előtt!
- Angolul! - Nincs fegyver.
Nyisson ki! Szóljanak a kapitánynak!
Hol vannak a társai?
- Meghalt mind. - Ki tette?
- Nem tudom. Enni valamit, kérem. - Az ételnek ára van.
- Nincs pénzem. - Akkor nem is eszik.
- Fizessen az indiánoktól megvett lopott prémmel. - Ne most, Jones.
Ezüst. Jó? Ezüst.
Több nincs?
Kilenc voltunk.
Barátom hóban meghalt.
Másikat
megölte farkas, én néztem.
Farkas, megölte.
Ezt honnan szerezte?
Edény.
Elejt hóba.
- Megöl Toussaint-t, elejt hóba. - Ki? - Nem tudom. Nem látok.
Lehet, hogy Sólyom volt.
- Igen. Lehet. - Nem tud a félvér vakarcs lovat lopni.
- Talán Weston volt. - Milyen messze történt?
30 mérföld, északnyugatra, Yellowstone-hoz közel. Yellowstone!
Nyergeljék a lovakat! Fáklyákat is viszünk. Tíz dollárt fizetek.
- Anderson, maga itt marad. - Értettem.
Etetem és őrzöm.
Hozok egy italt magának.
A Yellowstone-nál szétválunk két csapatra!
- Sólyom! - Sólyom, itt vagy?
Legyenek résen!
Előre nézzenek!
- Ki maga? - Beckett? Maga az?
Glass?
Glass!
Uramisten!
Mi történt magával?
Hol van?
Hozza, Jones! Gyerünk!
Gyerünk! Én előremegyek. Bill, fogja le Bridgert!
Fogja le Bridgert!
- Nem látta Fitzgeraldot? - Nem.
Felkelni!
- Fitzgeraldot látták? - Nem, uram.
- Hé, nyugalom. - Hova ment?
- Ki? - Fitzgerald. Hova ment?
- Nem tudom. - Ki vele, vagy szétlövöm!
- Esküszöm az élő Istenre... - Mondja meg! Mondja meg!
Texasba! Azt mondta, hogy Texasba készül.
És újra be fog rukkolni.
Aztán meg birtokról beszélt. Egy szép darab földről.
- Texasba akar menni. Ennyit tudok. - Itt marad.
Fitzgerald!
Az isten verje meg!
Jones! Hívja a kapitányt! Fryman!
- Nyissa a kaput! - Kinyitni!
Vigyék az orvoshoz! Azonnal!
Azt mondtátok, meghalt!
- Azt mondtátok, meghalt! - Azt is hittem, esküszöm!
- Fitzgerald hazudott! - Te hazudsz!
Otthagytátok! Magára hagytátok!
Mondd el a Miatyánkot!
Mi Atyánk, ki vagy a mennyekben...
- Ki vagy... Nem bírom! - Hallgass! Hallgass!
E perctől árulással vádolt fogoly vagy!
A ketrecbe vele! Vigye a ketrecbe, vagy együtt fog lógni vele!
Azt hittem, meghal!
Fitz becsapott! Nem tudtam segíteni rajta!
Glass! Fitz becsapott!
- Hogy van? - Rendbe jön, de csupa duzzadás. Pihennie kell.
Később még ránézek.
Megszökött, igaz?
Bridger igazat mond.
Miben?
Fitzgerald hazudott neki. Ő csak tette, amire utasították.
Nem volt ott, mikor Fitzgerald leszúrta a fiamat.
Az történt?
Megölte Sólymot?
- Ló és fegyver kell. - Nem, maga pihenjen és egyen.
- Én megyek utána. - Nem.
- Nélkülem nem talál rá. - Túl nagy előnye lesz, ha reggel indulunk.
Nem lesz.
Fél.
Tudja, mekkora utat tettem meg érte.
A jávorszarvas is, ha megrémül, az erdő mélyére szalad.
Csapdába ejtettem. Csak még nem vette észre.
Miért ilyen biztos a dolgában?
Mert neki van vesztenivalója.
Nekem a fiam volt a mindenem.
Elvette őt tőlem.
Nem engedhetem el magát. Nem mehet vissza.
Már nem félek a haláltól.
Már túl vagyok rajta.
Magával megyek.
Ez az ő lova.
Nem lovagolhatott egész éjjel.
Mennyi az előnye?
Legfeljebb fél nap.
Egy arikara nyoma is lehet. Ha most tévedünk, elveszítjük.
Hacsak nem rukkolt be újra, hogy büntetlenül ölhessen,
ez a nyom az övé.
Nem emlékszem a feleségem arcára.
A múlt héten még megvolt.
Mostanra eltűnt.
Félek, hogy nem fogom felismerni, mikor hazamegyek.
Igaz, hogy megölt egy tisztet?
Csak megöltem azt, aki meg akarta ölni a fiamat.
Füst.
Milyen messze?
Legfeljebb egy mérföldre, arra.
Én felmegyek nyugat felé. Maga menjen le keletnek.
Hátha találunk nyomokat.
És ha arikarák?
Ha arikarák, akkor forduljon vissza, és itt találkozunk.
Váratlan dolog egy ilyen nagy embert
egy hideg reggelen ilyen messze látni a tűzhelyétől.
- Talán eltévedt? - Azért jöttem, hogy visszavigyem Fort Kiowába,
ahol gyilkosságért kell felelnie.
Igazán? Nem rajongok a tervéért.
Én mást tervezek.
Maga beleegyezett, Glass.
Ezt magyaráztam a fiának.
Magyaráztam neki, de ő nem figyelt rám, és egyre csak ordibált.
Félő volt, hogy mind meghalunk miatta.
De maga meg én... mi ketten megegyeztünk.
Maga jól tudja, mi történt ott.
És lelkemre, az Úr...
Az Úr is tudja, mi történt ott.
Nem volt egyezség.
Megölte a fiamat.
Talán nevelt volna férfit belőle, nem egy nyafka taknyot.
Az istenit!
Csak azért tett meg ekkora utat, hogy bosszút állhasson?
Hát leljen sok örömöt benne.
Mert a fiát már semmi nem hozza vissza.
Nem.
Isten kezében van a bosszú,
nem az enyémben.
Magyar szöveg: Tóth Tamás Forgalmazza az InterCom