Pois tieltä!
Selvä, siinä he ovat. Philippe, herää, -
lyön vetoa 100 eurosta, että eksytän heidät.
- Philippe? - Sovittu. - Tehdään tämä!
Jestas, olet hyvä yöllä.
Perkele.
- Eksytit heidät. - Ulos autosta! Kädet konepellille!
- Tuplaan. 200 euroa, että he saattavat meitä. - Häviät taas.
- 200 euroa! - Vauhtia, näyttäkää kätenne! Kätenne, jumalauta!
- Odottakaa. Voin selittää. - Hiljaa. Kädet konepelille.
- Odottakaa. - Ulos autosta. Heti!
Rauhallisesti! Hän ei pääse ulos. Ei pysty edes avaamaan ovea.
Katsokaa häntä, Luojan tähden! Takalosterissa on rullatuoli.
Hän on liikuntavammainen. Menkää tarkastamaan!
Irti minusta.
- Totta. - No niin. Mitä oikein ajattelitte?
Luuletteko, että ajan huvin vuoksi niin nopeasti?
Olin menossa sairaalaan. Olen töissä hänelle. Hänellä on kohtaus!
Se vain pahenee, mitä kauemmin odotamme. Hän ei voi liikkua. Siksi olen täällä.
Luulen, että meillä on ongelma täällä. Tule katsomaan tätä.
- Mitä me nyt teemme? - Aivan niin, ajatelkaa sitä. Ei mitään kiirettä.
Mutta soittakaa hänen tyttärelleen ja sanokaa, että isä kuolee teidän takia!
Koska, jos hän ei pääse hoitoon viidessä minuutissa, se on ohi.
Mutta ei mitään kiirettä.
Ajatelkaa nopeasti. Hän kuolee!
Hyvä on, ei tuhlata enempää aikaa. Menkää.
- Minne menette? - Ensiapuun. - Saatamme teitä, -
on turvallisempaa. Mennään, saatamme heitä!
- He lähtevät. - Hyvä.
Philippe, tämä on niin ällöttävää. En tajua, miten saat aikaan tätä kuolaa.
Hyvä on, sinun todella täytyy saada lupa lopulta.
Mutta sillä välin "Saatamme teitä, se on turvallisempaa."
- 200 euron saattue. - Mitä? En koskaan lyö vetoa sellaisista rahoista.
Juhlitaanpa sitä hieman.
- "Saatamme teitä, se on turvallisempaa." - Rauhoitu, autoin sinua paljon.
Saattue, Philippe. Turvallinen saattue!
Sieltä hän tulee.
Huolehdimme siitä. Paarit ovat täällä kohta. Onko kaikki hyvin?
- Joo, kaikki hyvin - Onnea matkaan.
- Mitä nyt? - Nyt annat minun päättää.
PERUSTUU TOSITARINAAN
- Onko teillä työtodistuksia? - Tuota kyllä. Voimassaoleva TUHVA.
Tutkintotodistus huolehtia vammaisista.
Valmistuin maineikkaasta Landesin instituutista vuonna 2001.
Olen "Sosiaalisen- ja perhetalouden" kandidaatti.
Minä en... Siis... Olen enimmäkseen opiskellut, kuin tehnyt töitä.
Mikä on tärkein motivaationne?
- Raha! - Ihminen.
- Tarkoitan pelkästään ihmistä. - Hyvät sulle.
Auttaa muita, luulisin. Onko hyvä oikein? Eikö se ole hyvä vastaus?
- Pidän naapurustosta. - Pidän vammaisista ihmisistä. Lapsesta asti, itse asiassa.
Edistääkseni vammaisten ihmisten autonomiaa, minä sanoisin.
- Heidän sosiaalisuutensa lisäämistä. - Urheilua myös. Sun täytyy liikkua, tiätsä.
Seuraelämän takia, tarkoitan. Nämä ihmisethän eivät voi tehdä mitään...
Sain ensimmäisen työkokemuksen...
- Se oli rouva Dupont Morathie. - Todella vanha nainen...
- Tosi vanha... - Avustin häntä, loppuun asti, päivästä toiseen.
Geriatriassa oli hyviä aikoja myös. Meillä oli Kingin kakku...
Olen myös hallinnollisen jutun asiantuntija...
Taloudellista avustusta... Hyvinvointia... En tiedä...
- Ehkä hyväksytte? - Tarkasta sinä, Magalie. Mutta en oikein usko...
- Yvan Laprade? - Kyllä.
Ei, mene pois. Olen odottanut kaksi tuntia. Minun vuoroni nyt.
- Päivää. - Haluan, että paperini allekirjoitetaan.
Istukaa, olkaa hyvä.
- Onko teillä suosituksia? - Suosituksiako? Kyllä.
Niinkö? Haluaisimme kuulla.
"Kool and the Gang," "Earth, Wind and Fire."
Nuo ovat hyvä suosituksia, eivätkö olekin?
- En tunne niitä. Istu. - Jos ette tunne, ette tiedä mitään musiikista.
En usko olevani sivistymätön, mitä musiikkiin tulee.
- Vaikka en tunnekaan "Souliasi" tai mitä lie... - Ei. "Kool and the Gang."
- Entä sinä? Tunnetko Chopinia, Schubertia, Berliozia? - Kysytkö minulta, tunnenko Berliozia?
- Hämmästyisin, jos sinä tietäisit mitään Berliozista. - Olen kuitenkin asiantuntija.
Niinkö? Mitä sitten tiedät?
- Mikä rakennus? - Miten niin mikä rakennus? Voihan pojat.
Berlioz oli kuuluisa säveltäjä, ennen kotimaasi nimittämistä hänen mukaansa.
- Kirjoittaja, 19:n vuosisadan kriitikko. - Se oli vitsi. Tiedän, kuka Berlioz on.
Mutta huomaan, että huumori on kuten musiikkikin sinulle.
Et tiedä mitään siitä.
Kerro paperistasi.
Tarvitsen allekirjoituksen. Todistaakseni, että tulin haastatteluun.
Se sanoo, että, valitettavasti, huolimatta ilmeisistä avuistani, -
mitä paskaa sitten käytättekin, ette silti ole kiinnostunut.
- Tarvitsen 3 näitä, saadakseni sosiaaliavustusta taas. - Ymmärrän, sosiaaliavustusta.
- Sinullako ei ole mitään muuta motivaatiota elämässäsi? - Onpas.
Tässä on yksi. Tämä tässä on todella motivoiva...
No niin, mitä nyt tapahtuu?
- Allekirjoitus? Ei allekirjoitusta? - Olen pahoillani, etten voi allekirjoittaa sitä nyt.
- Mikset? - Miksenkö?
Tuo on vähän hankalaa. Koska minulla on aikaraja ja koska olen melko myöhässä...
Se on vähän "hankalaa" todellakin.
- Voisiko motivaatio kirjoittaa puolestasi? - Ei, Magalie ei voi tehdä sitä.
Se on sääli. Hän voisi tiputtaa puhelinnumeronsa samalla.
Sinun täytyy palata huomenna. Klo 9:00. Paperisi allekirjoitetaan.
- En haluaisi riistää sosiaaliavustustasi. Anteeksi, etten saata ovelle. - Ei sen väliä.
Älkää nousko ylös... Siis, istukaa vain.
Nähdään huomenna.
- Nina? Onko hän täällä? - Ei. Hän palaa myöhemmin.
Ei! Älkää käyttäkö sitä nyt, se käyttää kaiken veden.
Katkaiskaa vesi! Menkää ulos.
- Olen suihkussa, mitä teette täällä? - Anna olla. - Ulos!
Vie heidät pois. Vauhtia.
Bitou, en pelleile. Nina!
Nina. Ulos täältä läskin perseesi kanssa!
Anna olla!
Anna pyyhe. Miksi olette täällä vielä? Ulos kaikki!
Bitou, tule Hei! Bitou!
Mitä luulet tekeväsi? Istu alas.
- Mitä haluat? Coca-Colaa vai tätä? - Minä haluan Coca-Colaa.
- Mistä sinä tulet? - Koulusta.
- Tyhjennätkö roskakorin? - Mihin nyt menet?
- Ratsastamaan. - Hyvä, käyttäydy kuin älypää.
Se on sinulle.
- Missä olet ollut? - Lomilla.
Lomillako? Luuletko, ettei ihmiset puhu täällä?
Että olen uskomattoman tyhmä? Olet ollut poissa kuusi kuukautta.
Ei puhelinsoittoja. Ei mitään. Palaat, kuin mitään ei olisi tapahtunut, -
antaen minulle Kinder-munan? Luuletko, että maksan vuokran sillä?
Ruokatarvikkeet?
Luuletko tämän olevan hotelli? Katso minua, kun puhun sinulle.
- Idiootti. - On mahdotonta puhua kanssasi.
Haluatko puhua? Hyvä on.
Minä kuuntelen.
Tiedätkö Driss... Rukoilen paljon puolestasi.
Mutta Jumala antaa anteeksi minulle.
Minulla on muitakin lapsia. Heillä on vielä toivoa.
En halua nähdä sinua täällä enää.
Ota kaikki tavarasi ja painu vittuun täältä.
Tajusitko? Lähde.
Lähde!
...ja hän on mennyt!
- Se oli hyvä, eikö? - Selvä, minä lähden.
Eikö se ollut mielestäsi hauska?
- Niin? - Olen täällä paperini takia. - Kyllä, odotimmekin sinua.
- Tiedäthän... Paperi. - Tule sisään.
- Sanoisitko Philippille, että poika on täällä? - Tietenkin.
- Niin? - Herneet eivät ole ihan vielä valmiita, mutta retiisi on hyvää.
Tulehan.
Vain tiedoksesi, hänellä oli kova yö.
Kuten sinullakin, nähtävästi. Päivä alkaa klo 7:00 hoitajan kanssa.
Hän tarvitsee kahdesta kolmeen tuntiin hoitoa joka aamu.
Varoitan sinua, useimmat luovuttavat viikon jälkeen.
- Tulevat ja menevät melko tiuhaan tahtiin. - Tuota...
Pidän huonekaluista, musiikista ja kaikesta...
Mutta en usko, että alan siihen. Eikä minulla ole koko päivää aikaa.
Minua pyydettiin antaa sinulle kierros, usko, että on parempaakin tekemistä.
Se on kohta muutenkin valmis. Tässä, voit jutella vauvavahdilla.
Se on kuten Walkie-Talkie. Kuulet hänet, hän kuulee sinut.
Sopimuksen mukaan, sinulla on myös oma huone.
Vessat. Kylpyhuone.
Yksityinen kylpyhuone.
Haloo... Se on täällä.
- Hän odottaa sinua. - Pikku hetki...
Allekirjoitin paperisi. Se on kirjekuoressa pienellä pöydällä.
Muuten, miltä tuntuu, kun on pakko luottaa muihin elääkseen?
- Mitä? - Eikö sinulla ole ongelmia elää muiden ihmisten työllä?
Ei ollenkaan, entä sinulla?
Luuletko, että pystyisit tekemään töitä?
Tarkoitan velvollisuuksia, aikataulua... Vastuuta.
Olin väärässä. Oletkin hauska.
Olen niin hauska, että olen valmis ottamaan sinut kuukauden koeajalle.
Haluatko miettiä päivän sitä?
En usko, että kestät kahta viikkoakaan.
- Mitä? - Et voi unohtaa yksittäistä luuta tai yksittäistä lihasta.
Kaikkia täytyy liikuttaa. Haluamme säilyttää ihon ja nivelet terveinä.
Sinun täytyy olla erittäin huolellinen.
Perusteellinen. Tajusitko?
Hei, herätys! Nuku öisin.
- En minä nukkunut. - Tule auttamaan minua.
Viemme Philippen hänen tuoliinsa.
Sitten suihkuun.
Tiedätkö mitä? Kokeile yksin. Näytä minulle.
- Älä pelkää. Anna mennä. - En pelkääkään.
- Siinä. Kelpaako? - Odota! Älä koskaan irrota, ennen kuin hänet on kiinnitetty.
- Se on yksi synneistäni. - Kukaan ei kertonut minulle.
Minä harjoittelen.
Haluatko käsineet tai jotain? Hankaa kovemmin, Luojan tähden.
Se ei vaahtoa! Se on outoa shampoota.
- Miten sujuu? - Pesen hänen hiuksiaan, mutta tämä ei vaahtoa.
Mitä tarkoitat? Mitä helvettiä... Oletko tosissasi?
- Panit hänen jalkavoidetta hiuksiin. - Odota...
Sano, että osaat lukea, pyydän.
- Olet todella lahjakas. - Ne näyttävät ihan samoilta. Miksi ei ole vain yhtä jokaista?
- Niitä on 20 samanlaista. - Liikettä nyt. En halua olla tässä kahta tuntia.
- Käytänkö tätä? - Sitä, missä lukee "shampoo."
- Pärjäätkö sinä? - Totta helvetissä hän pärjää.
Jalkojani ei ole koskaan stailattu niin hyvin. Mene syömään, Marcelle.
Kaikki on hyvin.
- Kuuluko näihin hame? - Ne ovat tukisukat. Jos en pidä niitä, vereni ei kierrä -
ja pyörryn.
En laita sukkia sinulle. Meillä on ongelma.
Koska en tee sitä, meidän täytyy... Siis...
Täytyy selvittää, jos... Marcelle! Ehkä hän voisi tulla takaisin -
ja tehdä sen. Koska hän on tyttö ja muuta, hän tietää miten.
En edes tiedä, miksi keskustelemme, en tee sitä.
Jopa sinunkin, tässä vaiheessa, olisi parempi pyörtyä...
Sinun täytyy sanoa ei, puolustaaksesi itseäsi. Marcelle! Emme pue sukkia.
Mitä nyt, puet sukkia, sinulla on söpö korvakoru, minusta se on yhdenmukaista.
Eipäs viisastella, sopiiko?
Sinulla näyttäisi olevan kokemusta. Eikö? Oletko koskaan ajatellut -
aloittaa salongin pitämistä tai jotain?
Valmista. Mitä varten hanskat ovat?
Odotamme tätä hieman kauemmin.
- Et ole aivan valmis. - Ei, hän ei ole aivan valmis.
Mitä tuo tarkoittaa, Marcelle?
- Mitä tämä on? - Selitämme sen sitten. - Marcelle, meidän täytyy puhua...
Harjoittelemisessa on ongelmia. Ei ole kyse valmiudesta. En tee sitä.
En pyyhi vieraiden takapuolia. En pyyhi edes kavereitten takapuolia.
En yleensäkään pyyhi takapuolia. Kyse on periaatteista.
Puhuisimmeko tästä myöhemmin? Kun olen syönyt, esimerkiksi?
Ei. Ei tarvitse puhua myöhemmin. Tämä riittää.
Se on outoa, enkä pidä siitä. En sanonut mitään sukista. Mutta se maksoi minulle.
Teen kompromisseja, ole hyvä ja tee samoin minulle.
- En pyyhi takapuolta. - Luulenpa tajunneeni sen.
- Se ei ole oikein. Riittää. Hyvää ruokahalua. - Kiitos.
- Kaunista, eikö? - Rakastan sitä.
Vaivaanko teitä? Onko tämä teatteri vai mikä?
- Yritän syödä tässä. - Hei, mitä kuuluu?
- Tiedätkö, mistä löytäisin kaljaa? - Kokeile tukastasi.
- Meillä oli sixpäkki, otitko sen? - En tiedä. En välitä.
- Ota pölyhuiskasi mukaan ja häivy. - Tule, mennään pois täältä.
Se on uusi tyyppi, joka tekee töitä isälleni.
Tyypillä on nimikin.
- Hitto. - Mitä? - Anteeksi.
- Mitä tapahtui? - Ei mitään. - Oletko varma?
Minä hieron.
Pähkähullua.
Pidätkö hauskaa?
- Et tunne mitään siellä alhaalla! - Mitä helvettiä..
- Mitä oikein taas teet? - Kokeiluja.
- Hän ei välitä paskaakaan, ei tunne mitään! Katso! - Lopeta, poltat häntä.
- Asianajaja. - Asianajaja.
Ei... se on henkilökohtainen. Luen sen myöhemmin.
Henkilökohtainen kansioko? Selvä.
- Roskiin. - Hänellä on jotain pientä, tosin.
Voisimmeko perustaa huorakansion?
- Hyvää ruokahalua. - Kiitti.
Pyydän.
Olen pahoillani.
Helkkari, unohdan jatkuvasti.
Jumaliste, anteeksi.
- Tekee hyvää. - Driss?
Voitko tulla? Kuuletko minua, Driss?
Tulisitko, ole hyvä? Driss.
Driss.
- Mitä? - On melkein 9. Philippe odottaa.
Onko jo 9? Menetin ajantajun. Vei ikuisuuden saada kylpy vaahtoamaan.
- Tämä huone on sikala. - Keitä kahvia, olen tulossa.
Entä vauvapuhelin? Sen pitäisi olla koko ajan mukanasi.
Haluan nutellaa! Ei jamssia outojen hedelmien kanssa, joita kukaan ei tunne.
Minä en mene tuonne.
Et sinäkään! En kuormaa sinua taakse kuin hevosta.
- Entä tämä? - Se ei sovi minulle.
- Mitä tarkoitat? - Minun on oltava käytännöllinen.
Käytännöllinen?
Hitto! Jumaliste...
- Tuntuu hyvältä, eikö vain? - Tuntuu! - Niin hyvältä.
Se on hermostunut! Mennään.
Se on naapuri taas. Parkkeeraa aina tänne. Luulee omistavansa parkkipaikan.
Näen, että tulee joitakin muutoksia.
- Moi, mites menee Patrick Swayze? - Mitä? - Haluaisitko kupin kahvia?
- Näyttäisitkö? - Mitä... - Tule tänne.
- Lue tämä. Lue! - "Ei pysäköintiä."
- Lujempaa. En kuule sinua. - "Ei pysäköintiä! - Niin sitä pitää.
- Lue alalaidasta. - "Varattu paikka." - Pidä se mielessä ja nyt painut vittuun.
Vauhtia. Häivy!
Avajaiset ovat tiistaina. Se on myyty iltaan mennessä.
Mennäänkö? Olet kytännyt sitä jo tunnin.
- Sinun pitää siirtyä paikoin. - Tämä maalaus ilmaisee musertavan seesteisyyden.
- Myös väkivaltaa. - Minusta se on hyvin liikuttava.
Punaiset tahratko valkoisessa taustassa ovat liikuttavia?
- Paljonko tämä maksaa? - Luulen, että se on 30000 euroa. Voin tarkistaa, jos haluatte.
Parempi todellakin tarkistaa. Kuulostaa liioittelulta.
Et kai aio maksaa 30000 euroa tuosta roskasta?
- Uskomatonta. - Sinun on parasta uskoa se.
Tämä tyyppi vuodattaa nenästään verta taululle ja pyytää siitä 30000 euroa?
Kerrohan Driss, miksi luulet, että ihmiset ovat kiinnostuneita taiteesta?
- En tiedä, se on bisnestä. - Ei.
- Siksi, että se on ainoa asia, joka jätetään jälkeensä. - Paskapuhetta.
50 taalaa ja käynti rautakaupassa, voin myös jättää jotakin taakseni.
- Voin lisätä jopa sinistä ilmaiseksi, jos haluat. - Lopeta hölynpöly. Anna namu.
- En. - Anna namu.
Ei jalkoja, ei namuja.
Hei, vitsailin. Se oli vitsi!
- Se olikin vitsi! - Hyväkin vielä, vai mitä?
- Tosi hauska. - Se on klassikko.
Ei jalkoja, ei namuja.
- Anna yksi. - Se on niin hyvä! - Siistiä.
Älä viitsi! Ei jalkoja, Philippe.
Sanon sen sille tiukkaperäiselle typylle. Sääli, ettei täällä ole yleisöä.
Anteeksi, olin väärässä hinnasta.
- Kuulostaa oikealta. - Kyllä. Se on 41.500 euroa.
- Otan sen. - Todellako?
Hei, Philippe. Mitä kuuluu?
Kutsuit minua, olen täällä.
Olen kuulolla. Mikä niin tärkeää on?
En "kutsunut" sinua...
Osaatko arvata?
Kuka se tyyppi on? Kaikki ovat huolissaan.
Yvonne kertoi, että hän on epävakaa, karkea.
Löi naapuria.
Philippe, tiedät paremmin kuin minä, että sinun pitää olla varovainen.
Et voi päästää ketä tahansa kotiisi.
Etenkin vointisi takia.
Tässä tapauksessa... En ole varma, että tiedät, kenen kanssa olet tekemisissä.
- Jatka. - Minulla on kontakteja poliisiin.
Ei hän Al Capone ole, mutta... Ei myöskään äiti-Teresaka.
Pääsi juuri ulos vankilasta. 6 kuukautta jalokivikaupan ryöstöstä.
Jos olisi edes pätevä, mutta kuulin, että hän on surkea.
Ole varovainen. Tiedät, etteivät slummien tyypit sääli.
Täsmälleen.
Sitä haluankin. Ei sääliä.
Hän usein ojentaa minulle puhelimen, tiedätkö miksi? On vain unohtanut.
Olet oikeassa. Hän ei todellakaan tunne mitään empatiaa minua kohtaan.
Mutta hän on pitkä, voimakas, terve, eikä niin tyhmä, kuin luulet.
Joten nyt, ottaen huomioon "kuntoni," kuten sanoit...
En välitä mistä hän tulee ja mitä on tehnyt.
Kuten haluat.
Siinäkö kaikki?
- Hei, Magalie. Olisiko hetki aikaa? - Ei oikeastaan.
Haluan vain näyttää sinulle jotain tosi nopeasti.
- Mitä se on? - Älä nyt pelästy. Tule katsomaan.
- Yksi minuutti, ei muuta. - Sovittu.
- Niin? - Minulla on kylpyamme.
- Näetkö? - Todella kiehtovaa.
- Mitä sitten? - Ajattelin, että voisimme ottaa kylvyn.
Se on iso. Tarpeeksi tilaa. Minulla on kylpysuolaa, suihkugeeliä...
Hyvä on. Miksikäs ei?
- Aivan, miksikäs ei. - Anna mennä.
- Ala riisuuntumaan. - Alat leikkimään tuhmaa.
Pidän siitä. Otan vaatteeni pois. Ei ongelmaa.
Mitä? Mihin olet menossa?
Olit samaa mieltä!
Meidän ei edes tarvitse käyttää suoloja.
- Mitä vahtaat? - Olen aina innokas aamulla, kun posti saapuu.
Kuten Apollinaire kerran sanoi:
- "Olen epätoivoinen, kun en kuule sinusta..." - Odota.
En pysy mukana, etenet liian nopeasti. Olin: "Kuten Apollinaire kerran sanoi."
"Olen epätoivoinen, kun en kuule sinusta..."
Et ehkä tajua, mutta tämä on yksityinen hetki.
- En tajuakaan sitä. - Anna se takaisin.
- Suljen sen, jos selität. - Ei ole mitään selitettävää.
- Hän sanelee kirjeitä. - Kirjeitä?
- Kenelle? - Naisille, tavallisesti.
- Kerro, kuka se on? - On yksi erityisesti. Eleonore.
Kuka Eleonore on? En ole nähnyt häntä. Miten on mahdollista?
Sillä tavalla kirjeen muodossa olevat suhteet toimivat.
Siis, he kirjoittelevat kirjeitä, kommunikoivat vain postin välityksellä.
En ole tyhmä, tajusin sen.
Ovatko ne sinisiä kirjeitä?
Mikä viettelijä. Hän on "epistolinen."
Entä sinä? Onko ketään?
- Edes Albert, puutarhuri? - Ei ollenkaan.
Älä viitsi, olen huomannut. Hän aina hymyilee sinulle.
- Olenko oikeassa? Olenko vai en? - Lopeta. Naurettavaa.
- Saako hän jotakin vai mitä? - Mitä oikein puhut? - Istuttaako hän oman kurkkunsa?
- Mitä? - En voi uskoa sinua... - Albert, Albert...
- Pian. - Ei! - Pian, usko minua.
Vittu.
Haloo... Oletko kunnossa?
Haluatko musiikkia?
Rauhoitu, Philippe.
Philippe.
Yritä rauhoittua. Hengitä hitaasti.
Kuuletko minua?
Hitaasti.
Tulet kuntoon.
Tarvitsen ilmaa.
Raikas ilma tuntuu hienolta.
- Mitä kello on? - En tiedä, suunnilleen neljä aamulla.
En ole ollut ulkona Pariisissa tähän aikaa päivästä pitkään aikaan.
- Mitä tapahtui? - Lääkityksen sivuvaikutus.
Lääkäri sanoo näitä "Aavekivuiksi."
Itse sanoisin, että olen jäätynyt pihvi kuumalla pannulla.
En tunne mitään, mutta se on silti tuskallista.
Sille täytyy panna stoppi. Täytyy olla jotain, joka helpottaa sinua.
Jep. Tämä voisi helpottaa minua.
Olemme kaikki vähän sairaita, mitä tähän tulee.
Saatan jopa olla sairaampi kuin sinä.
Muuten, olen aikonut kysyä sinulta. Naisista.
Voitko... Miten se toimii?
- Minun täytyy mukautua. - Mutta konkreettisesti... Pystytkö vai et?
En tiedä, tiedätkö tästä, mutta minulla ei tuntoa niskan ja varpaiden välillä.
Eli et voi.
Se on monimutkaista. Pystyn siihen, mutta en voi aina päättää, milloin.
- Lisäksi, löytyy mielihyvää muualtakin. - Todellako?
- Et osaa kuvitellakaan. - Voinpas. Mitä tarkoitat?
Korvat, esimerkiksi.
- Mitä korvista? - Se on hyvin herkkä, erogeeninen alue.
Eli saat korvasi nuolluksi?
En osannut ajatellakaan sitä.
Philippe.
- Ime tätä, se auttaa. - Mitä se paska on?
Anna mennä, ei se voi pahentuakaan.
Ime sitä. Anna mennä. Lujempaa.
Hyvä on, jaetaan.
Lisää.
- Vähän lisää. - Riittää tälle illalle.
Anteeksi, kun palaan tähän, mutta olen hyvin kiinnostunut korvajutusta.
Jos sinulla on punaiset korvat, se tarkoittaa, että olet kiihottunut?
Näin on. Joskus jopa herään korvanipukka kovana.
Molemmatko?
Tapasin vaimoni Alicen, kun me opiskelimme valtiotieteitä. Olimme 20.
Hän oli pitkä ja elegantti. Iloiset kirkkaat silmät.
Näin kuvia kotonasi. Hän oli se vaalea, eikö?
- Ei paha. - Meillä oli uskomaton tarina yhdessä.
Toivon sinulle samaa.
Luoja, rakastin häntä niin paljon.
Sitten hän tuli raskaaksi, kerran, toisen..
Hän sai viisi keskenmenoa.
Lopulta lääkärit antoivat diagnoosin. Hänellä ei ollut paljon jäljellä.
Päätimme silti adoptoida.
Tarjoilija. Olkaa hyvä.
Olkaa hyvä!
- Niin? - Haluan...
Otan omenapiiraan.
Mutta paistakaa se kokonaan. Koska suklaakakulla on pulma.
Pelkkää lierua sisältä, valuu joka puolelle. Se oli outoa.
Sitä "mi-cuitin" täytyy tehdäkin, herra.
- Siksikö? - Kyllä. - Otan silti omenapiiraan.
Pidin aina kilpailuista. Extreme urheilusta, nopeudesta...
Mennä nopeampaa, korkeammalle...
Minulla oli se kaikki varjoliidossa. Pääsin korkealle, näin kaiken. Hengitin.
Minut kasvatettiin vakuuttamalla, että pystyn kusemaan koko maailmaan.
Haluaisin juoda jotain. Suuni tuntuu kuivalta.
Se on yksi ruohonpolton sivuvaikutuksista.
- Mitä muut ovat? - Tekee sinut nälkäiseksi...
Ja puheliaaksi.
Sitten eräänä päivänä huonossa säässä, ei olisi pitänyt mennä varjoliitämään.
- Mutta menit kuitenkin. - Ehkä jakaakseni Alicen tuskan, koska tiesin, ettei hän selviä.
Loppujen lopuksi kaksi murtunutta niskanikamaa.
Ainoastaan pääni jäi toimimaan.
Tuska ei vienyt mieltäni pois.
Todellinen vammaisuuteni ei ole pyörätuolissa oleminen.
Se on ilman Alicea oleminen.
Mitä lääkärit sanovat?
Nykyisellä kehityksellä pitävät minut hengissä 70 vuotiaaksi.
Hieronnalla ja lääkityksellä.
Se maksaa, mutta olen rikas neliraajahalvaantunut.
- Ampuisin itseni. - Et pystyisi tekemään sitä, kun olet neliraajahalvaantunut.
Paskat. Aivan oikein. Se on kovaa, mies.
- Missä päivässä olemme tänään? - En tiedä, 8. tai 9.
- Joten se on virallista! - Mitä? - Sinä teit sen.
- Koeaikasi on ohi. - Olenko palkattu?
- Tietenkin sinut on palkattu. Voinko luottaa sinuun? - Kyllä.
Hyvä. Anna sitten Fabergen muna takaisin.
Se on lahja Alicelta. Hän antoi yhden joka vuosi, kun olimme yhdessä.
Minulla on niitä 25. Ne ovat hyvin tärkeitä minulle.
En tiedä, mitä sinä... En tehnyt sitä.
Minkälainen muna se on?
Nina.
- Mitä teet täällä? - Nopeasti, mene autoon.
Pane turvavyösi kiinni.
Mitä kuuluu?
Mitenkäs koulu?
- Miksi et vastannut tekstiviesteihini? - Olin kiireinen.
- Sano minulle, kenen kanssa juttelit puhelimessa? - Poliisin, hän halusi puhua äidille.
Matkin hänen ääntään ja sanoin, että joku tulee hakemaan Adamekin.
Löysitkö munan?
- Löysitkö vain et? - En välitä typerästä munastasi. En kuitenkaan löytänyt sitä.
- Mitä kerroit hänelle? - En mitään. Ei ollut mitään kertomista.
Minulla oli vain 30 grammaa, tiedät lain. Eivät voi tehdä mitään.
Pitivät säilössä ja lopuksi täytyi antaa minun mennä.
Haluatko voileivän?
- En mene tuohon autoon. - Rauhoitu.
- Päästä minut! - Hiljaa. Kuka vie sinut kotiin? Häivy.
- Ei kuulu sinulle. - Häivy.
Sen kiillotetut silmät veistetään hienoimmista materiaaleista...
Ja tässä oudossa ja symbolisessa luonnossa...
"Ja tässä oudossa -
ja symbolisessa luonnossa." - Kuinka tylsää.
"Missä puhdas enkeli yhdistyy antiikkisen sfinksin kanssa."
- En koskaan tiedä, tuleeko sfinksiin f vai p? - Olen niin kyllästynyt tähän kaikkeen.
- Se on f. - Täytyykö sinun tosiaan käydä tätä paskaa läpi?
Sfinksi, päivänkakkara, enkelit.
Tarvitsetko kaveria kertomaan sinulle tämän?
Tietenkin jotkut käyttävät enemmän perusmenetelmää.
- Mitä seuraavaksi? - Miltä Eleonore näyttää?
En tiedä, en välitä.
Se on älyllistä. Emotionaalista.
- Se merkitsee fyysistä suhdetta enemmän minulle. - Älyllistä, joo, mutta mitä jos hän on susiruma?
- Sinulla olisi älyllinen suhde suteen. - Hyvin eleganttia, todella.
Mitä muuta. Bravo.
Kauanko se on ollut käynnissä?
- Hän on oikea kiusankappale. - Kuusi kuukautta.
Kuusi kuukauttako? Etkä ole koskaan nähnyt häntä?
Hän saattaa olla todella ruma. Tai läski. Tai vammainen.
Lisäisit siihen sen runon jälkeen: "Muuten, paljonko mahdat painaa?"
- Kirjoita se. - Kiitos paljon hyödyllisistä neuvoistasi, Driss.
- Palataanpas siihen. Mihin jäinkään? - Luulin, että sfinksit syövät kukkia, -
juoksevat niityllä, tehden kummia juttuja.
Katsotaan... "Oudossa ja symbolisessa luonnossa..."
Ja tässä oudossa ja symbolisessa luonnossa...
- Soita hänelle. - "Missä puhdas enkeli yhdistyy antiikkisen sfinksin kanssa."
- Uskoa minua. Soita hänelle. - Anna olla, Driss. Olen parempi kirjallisessa kommunikoinnissa.
- Uskomatonta. - Mutta etsin hänen numeronsa, se stressaa minua.
- Hän on pohjoisesta. Se ei ole hyvä. - Anna sen kirjekuoren olla.
Miss Ranska ei ole ikinä pohjoisesta. Yleensä he näyttävät rumilta siellä.
- Anna se kirje takaisin heti. - Hän kirjoitti numeronsa, hitto.
- Se on merkki. Hän haluaa, että soitat hänelle. - Ole hyvä ja anna sen olla.
Hän kirjoitti numeronsa, Philippe. Mitä mietit? Se tarkoittaa, "soita minulle."
- "Haluan nuolla korvannipukkaasi." Niin, Philippe. - Et kai soita hänelle?
Nainen ei välitä paskaakaan runoista. Kuusi vitun kuukautta runoutta...
- Hän on hullu En puhu hänelle. - Tsekkaan, onko hänelle outo aksentti.
- Pohjoinen aksentti on perseestä. - Pane puhelin pois!
Hän haluaa palan Philippestä. Hän saa vähäsen.
- Haloo. - Kiva ääni, alkajaiseksi.
- Haloo... - Ei.
- Ei. - Haloo... - Improvisoi, puhu kukkasista ja muusta.
Eleonore? Philippe tässä.
Soitin, koska halusin kuulla äänesi.
Tähän mennessä, haloosi täytti minut jo ilolla.
Odottakaa. Menen hakemaan hänet.
Lopeta monimutkaiset lauseesi.
- Haloo. - Eleonore. Philippe tässä.
- Philippe? - Kyllä.
Kirjoittelin kirjettä sinulle. Ajattelin sitten, miksen vain soittaisi sinulle.
- Älä unohda kysyä, paljonko hän painaa. - Anteeksi? - Ei mitään.
Minä suren. Haluaisin itkeä.
Pelkään. Herra, anna minulle rauha... Täsmälleen, siinä kaikki!
- En saanut sinua nurkkaan. Miten hienoa, että pidät Rimbaudista. - Anteeksi.
- Olin ensin jonossa. - Eleonore. Olen iloinen.
- Olenpas. - Mikä suuri suu, ei pysty lopettamaan.
- Lähetän sinulle suukkoja. - Kaikki suutelevat, nuolevat korvia ja kaikkea.
Hyvä. Mitä kuuluu?
On hyviä ja vähemmän hyviä uutisia.
- Mitkä hyvät ovat? - 53 kiloa.
53 kiloa? Sehän on tosi hyvä Ellei hän ole metrin pituinen.
Toisaalta taas... Hän haluaa kuvan.
- Niin? - Älä viitsi.
- Hyvää iltaa. Saanko lippunne? Se on tuolla. - Kiitos paljon.
- Hauskaa iltaa. - Hauskaa iltaa sinullekin. Olemme täällä, jos etsit meitä.
Emme liiku. Hän varsinkaan.
Odota... Mitä luulet, mitä nainen haluaa?
En tiedä. Terävää charmikasta, eleganttia miestä.
Tosissaan. He haluavat rahaa. Turvallisuutta.
Kysy tältä kundilta.
Sinulla on kaikkea sitä.
Voin olla naiivi, mutta toivon, että minussa on muutakin, kuin pankkitili.
Hän uhrasi 6 kuukautta runoihisi ja hän piti niistä.
Hän on outo, älä sure. Olen varma, ettei hän välitä pyörätuolista.
- Se on totta. - Sitä paitsi pohjoisen tyypit juovat niin paljon, että hakkaavat naisiaan.
- Hän näkee, ettei sinusta ole vaaraa. - Mäntti.
Se oli kuitenkin hyvin ajateltu, vai mitä?
- Joo, miten vain. - Kuva on hyvä testi.
Jos hän lähettää omansa takaisin, se on hyvä merkki.
Voit lähettää kuvan sinusta tuolissa, mutta ei liian ilmeistä.
Sinun ei pidä lähettää Telethon-ohjelman kaltaista kuvaa... Kuolaamassa.
- Näyttäen surkimukselta. - Hyvä on.
Hänellä on ongelma. Suuri.
Hys itsellesi.
Hän on puu...
Laulava puu.
Saksalainenko?
Lopeta hyssyttelemästä minulle! Se on saksalainen, joka tapauksessa.
Niin kuin se ei olisi tarpeeksi. Olet hullu.
- Pojat. Kauanko se kestää? - Neljä tuntia.
Vittu.
Näytit kirotun hyvältä vanhoina aikoina.
Mikä niistä?
Tämä.
Tässä on myös yksi, pidän tästä paljon.
Tuoli ei ole ilmeinen. Mutta voit nähdä, että jotain on tekeillä -
- ja näytät tosi hyvältä. Teemmekö tämän? - En tiedä.
- Etkö nauttinut puhelimessa? - Nautin.
- Siinäkö kaikki? - Minä vittu nautin. - Joten?
- Lähetetään sitten tämä saamarin kuva. - Sitähän mä sanoin. Tehdään se.
- Anna tupakka. - Etkö koskaan koputa?
- Maalaatko? - Kyllä, mene ulos! - Et voi olla tosissasi.
Maalaat. Opitko lukemaan myös?
- Käskin sinun lähteä! - Tai mitä? Hakkaatko minut? Niinkö naisia kohdellaan sinun maassasi?
- Olet järjiltäsi. Painu vittuun! - Lähden, kun haluan.
- Ala painua! - Näetkö, päätin lähteä. - Häivy!
- Helvetti soikoon. - Korvaa tämä kuva toisella.
Postita se itse ja ole hienotunteinen.
- Kuten haluat. - Heitä se toinen kuva roskiin.
Menetän järkeni. Hän tekee minut hulluksi.
- Mikä hätänä? - Tyttäresi.
- Olin maalaamassa... - Sinä olit mitä?
Kyllä. Haluan sanoa sinulle, hänen täytyy rauhoittua, tai läimäytän häntä.
- No niin, rauhoituhan. - Ei, en rauhoitu yhtään!
- Enkö olekin kätesi ja jalkasi? - Kyllä.
Haluankin olla kätesi. Joten hän saa, mitä ansaitseekin.
Koska et voi tehdä muuta, kuin ajaa tuolilla hänen ylitse.
Driss, etkö vähän liioittele. Yvonne.
- Yvonne... - Tuota...
- Hän saattaa tarvita kevyttä nuhtelemista. - Kevyttäkö?
Hän on 16, pukeutuu ja maalaa kasvonsa törkeästi.
Hän myös muhinoi ärsyttävän jätkän kanssa kaikkialla talossa.
Mutta se ei kuulu minulle. Se on hänen koulutuksensa.
Mitä vastustan, on se, miten hän halveksii jokaista.
Miten hän puhuu minulle. Sinullekin!
Mitä me olemme? Orjiako?
Jos saan luvan, annan hänelle opetuksen heti.
Selvä, tajusin. Pidän huolen siitä.
Pidä sitten huoli siitä. Nopeasti. Muuten murran jotakin...
- Maalaako hän? Mitä hän maalaa? - Ei hajuakaan.
Herätys, Philippe.
- Sopii sinulle kuin unelma. - Aivan.
Kunnioitat ihmisiä, jotka työskentelevät minulle. Tätä ei voi hyväksyä.
- Ymmärrätkö? - En usko että ymmärtää. Tiukenna. - Muuten, en halua nähdä tätä jätkää täällä enää.
- Tajusin sen! Jätä minut rauhaan. - En jätä sinua rauhaan.
Pitääkö minun ajaa tuolillani sinun päältä, saadakseni sinut tottelemaan?
Siinä kaikki. Pääsimme perille.
- Teitkö sinä tuon? - Kyllä.
- Pidän siitä. - En sano, että ripustaisin sen kotiini, -
- mutta se on... - Paljonko luulet meidän saavan siitä?
- Saa nähdä. - Näemmekö enemmän vai vähemmän?
- Se on... Mitä helvettiä? - Mitä?
- En käyttänyt kieltä. - Olet jälkeenjäänyt.
Etkö pääse nopeampaan? En voi juosta tässä vauhdissa.
- Olen maksimivauhdissa. - Maksimi... Se on aivan liian hidas.
- Voin saada sen menemään 15 km tunnissa. - Onko se sopiva?
- Onko se maksimi? Emmekö saa enempää? - Se on maksimi. - Se käy.
Ei. Pysy korvissa.
Hyvä.
- Näkemiin. - Hei, Yvonne.
Hän ei voi kuulla minua.
Yvonne, usko minua. Selvä.
Olemme kotona klo 20:30.
Selvä, olemme ajoissa, näkemiin Yvonne.
- Mitä nyt? Sekoileeko hän? - Kyllä. On sinun yllätyssynttärisi taas.
- Se on puolta tuntia aikaisemmin. - Hän stressaantuu joka vuosi.
Hän kutsuu koko sukuni, joka vuosi sen on sama juttu.
Tulevat enimmäkseen katsomaan, olenko vielä elossa.
Vain tarkistamaan.
Teeskentelen yllättynyttä.
Kaikki tekevät parhaansa. Mutta lopulta meillä kaikilla on tylsää.
Sori. Anteeksi.
Sori.
Anteeksi. Vaihtaisitteko tuolia? Tämä oli varattu minulle.
- En todellakaan halua. - Uskokaa minua, vaihdatte kyllä.
Vauhtia! Siirtykää vasemmalle.
Siinä. Erittäin mukavaa teiltä.
Tuo puku saa sinut näyttämään toiselta mieheltä. Näyttää hyvältä.
- Näytät ihan Barack Obamalta. - Niinkö?
Hän on kuumana minuun. Barack Obama. Kuinka siistiä se on.
Vähän niin kuin joku sanoisi sinua, esimerkiksi Raffariksi.
Tai George Bushiksi.
- Mitä teet? Missaat konsertin. - Jätä minut rauhaan.
- Onko sinulla kuukautiset vai mitä? - Mene ulos.
Mikä on? Elisa.
- Jätä minut rauhaan, jumalauta. - Mitä olet ottanut?
Mitä teit?
- Mistä löysit tämän? - Yvonnen käsilaukusta.
Imodiumia? Mikä oli suunnitelmasi?
Itsemurhako? Lopetit juuri paskantamisen kolmeen kuukauteen.
- Jätä minut rauhaan! - Mitä muuta?
Otitko Ibuprofeniakin? Kuolet! Se on vaarallista!
Mitä meidän pitäisi tehdä? Soittaa hätänumeroonko?
- Miksi teit sen? - Bastienin takia.
- Mitä hänestä? - Hän hylkäsi minut. Ei välitä minusta. Sanoi minua lutkaksi.
- Se ei ole hyvä lainkaan. - Kukaan ei välitä, vaikka kuolisinkin.
- Paskapuhetta! Älä sano noin. Mennään juhliin. - Etkö voi mennä tapaamaan häntä?
- Puhumaan hänelle? - Kenelle? - Bastienille. Maksan sinulle.
Miten niin maksaa minulle? Olet järjiltäsi! Ei minulla ole aikaa -
- lasten sydänsuruille. - Pyydän. - Puhua Bastienilleko? Maksat minulle?
Mitä kuvittelet puhuvasi?
- Pyydän, Driss. - Paljonko?
Olet hassu.
Siinä on jotakin. Siinä on erityinen kosketus
Mutta 11000 euroa tuntemattomasta taiteilijasta tuntuu paljolta.
Toisaalta, jos en osta sitä ja sen arvo kolminkertaistuu vuodessa...
Sinä sanot minulle: "Minähän sanoin." Olenko oikeassa?
- Sanoitko, että hänellä on galleria Lontoossa? - Berliinissä.
Berliinissäkö? Se on...
En oikein tiedä...
11000 euroa on paljon.
Älä viitsi, anna minulle jotakin. Onko hänellä joku?
- Kyllä. Fred. - Mitä Fredistä? - He ovat olleet yhdessä kaksi vuotta.
Mutta se on silloin tällöin juttu. Paljon jännitettä.
Nyt, se ei suju kovinkaan hyvin.
- Ehkä minun takiani. Sanoiko hän jotakin minusta - Ei.
Tietenkin hän sanoi. Vähäsen.
Tiesin sen! Hän käy kuumana minuun.
- Mitä, huijaatko minua? - En. - Naura niin paljon kuin haluat.
- Jonakin päivänä Magalie on sängyssäni. - Toivo parasta.
Tarkkana alkuruu'ista, antavat sinulle vatsavaivoja.
En ole lääkäri, mutta jos otat imodiumia, jotain on vialla.
Suokaa anteeksi. Voisinko pyytää palvelusta?
- Lyhyt kappale minulle? - Ei, Philippe! Rentouduimme.
Kylläpäs. Vivaldi, Neljä vuodenaikaa.
Tulet huomaamaan, että pidät siitä.
Mitä pidät? Älä sano, ettet tunne mitään.
En mitään. Laisinkaan.
- Minusta se ei ole musiikkia, jos et pysty tanssimaan. - Kokeillaan jotakin muuta.
Tiedän tämän. Se on mainoksesta!
Kahvia varten, eikö niin?
Jätän teidät nyt. Kuningas odottaa minua linnassa.
Vien laulajia sinne. Mennään.
Olen rohkea ja hyvä ritari.
Tämä on karmiva Kertoo alastomista jätkistä.
Juoksentelevat alastomana niityllä.
- Ja kikattavat - Hyvä on.
Bach oli kova jätkä. Olen varma, että hän sai kaikki pimut musiikillansa.
Se on 18. vuosisadan Barry White.
Tiedän tämän. Kaikki tuntee sen.
Tietenkin. "Olet tavoitellut Pariisin työttömyys-virastoa.
Kaikki linjat ovat tällä hetkellä varattu.
Arvioitu odotusaika on: kaksi vuotta"
Onko tämä Tomista ja Jerrystä?
Tom ja Jerry... Mikä idiootti.
Apua.
Nyt on minun vuoroni. Kuuntelimme klassistasi, kuunnellaan minun.
Earth, Wind and Fire. Kerroin sinulle heistä. Niin hyvä!
- Se on jotain muuta. - Se on jotain muuta varmasti.
Olinko oikeassa?
- Driss. - En kuule sinua.
Tulkaa, tanssikaa Philippen syntymäpäivän kunniaksi. Philippelle.
Siinä.
Niin... En ole antanut sinulle lahjaani vielä, -
se tuli tänä aamuna. En halunnut pilata juhliasi, jos hän on ruma tai jotain.
Ei ikinä tiedä. Mutta ainakin hän vastasi.
Hyvää yötä!
Hyvä on, avaan sen...
- No? - Ei näytä ollenkaan rumalta.
Hitto. Sen täytyy olla ainoa pohjoinen tyttö, jolla on kaikki hampaansa.
Siinä on viestikin. Tulen Pariisiin ensi viikolla. Odotan soittoasi.
Pisteitä.
Tiedäthän, mitä pisteet tarkoittavat?
- Onko se hyvä? - Totta kai, hän haluaa sinut.
- Yksi, kaksi, kolme pistettä, hän haluaa sinut, tarinan loppu. - Hän haluaa minut...
- Tuntuu hyvältä, eikö vain? - Olen liian innostunut nukkuakseni. - Mutta sinä nukut.
Laitan kuvan tähän. Hän katselee nukkumistasi.
Hyvää yötä, Philippe. Makeita unia.
Kokeillaan hattua uudestaan.
- Ei huono. - Ei. Hän näyttää nuohoojalta.
- Hän ei voi pukeutua klassiseen. - Mitä juuri sanoin? - Selvä, se on liian klassinen.
Unohtakaa hattu.
Tavallinen vai hieno? Siinä on jotakin.
- Se toimii. Entä tämä? - Lakkaa nauramasta.
- Mennään ratsastamaan... - Älä viitsi.
Yvonne vie minut sinne. Menen yksin.
- Niinkö? - Se on hyvä.
Kyllä. Pärjään kyllä.
Hyvä on.
- Taidan hieman jänistää. - Älä sure, kukaan ei kerro.
- 4 a x c miinus b neliöjuuri - b neliöjuuri?
Sain 20, en b neliö...
Mene kävelylle, vittupää.
- Niin Bastien... Muistatko minut? - Kyllä. - Niinkö?
- Mikä hätänä? - Kuulin, mitä sanoit Elisalle. Ei ollut kovin mukavaa.
- En sanonut mitään... - Hiljaa. Nyt käyttäydyt kuin mies ja pyydät anteeksi.
- Olen pahoillani. - Kädet irti minusta.
- Et minulta, häneltä! - Selvä, häneltä. - Tuot hänelle croissanteja joka aamu.
- Voin kanssa vai ilman? - Mitä? - Voin kanssa vai ilman? - Miten vain. En välitä.
- Tee, kuten haluat, mutta tee se oikein. Ole mukava. - Olen hyvin mukava.
Nyt mene! Pidä huolta hiuksistasi. Laita pinni tai jotain.
- Mitä kello on? - 16:45.
Pitäisikö ottaa hattu pois?
Kyllä. Olisi parempi.
- Mitä kello on? - 46-47. Se ei muutu niin nopeasti.
Haluaisin viskin. Kyllä.
Tarjoilija.
- Yksi vielä. - En usko, että se on hyvä idea.
Tuplana.
Tarjoilija, tuplaviski, kiitos.
- Haloo. - Haloo, Driss. Mitä teet? Oletko kiireinen?
- Työskentelen. Miten sujuu? - Eikö sinun pitäisi lähteä?
- Ei kysymyksiä? - Ei kysymyksiä.
- Haluatko lähteä? - Kyllä.
- Minne menemme? - Haukkaamaan raitista ilmaa.
Raikasta ilmaa. Käyn ensin suihkussa.
- Lähdemme. Ota hattu. - Mutta kello on tuskin kuusi. - Lähdemme.
- Hyvää iltaa. - Hyvää iltaa.
Anna hänellekin samppanjaa. Se auttaa häntä rentoutumaan.
- En ole stressaantunut. - Niinkö? - En.
Mekö vain? Eivätkö muut tulleet? Me vain.
- Hyvä on, olen hieman hermostunut. - Miksi?
En tiedä. Tiedämme molemmat, ettet ole mikään onnenpekka.
Onnettomuus... Tuoli... Vaimosi.
Se on Kennedymäisen pelottavaa.
- Neiti. - Niin? - Antaisitteko hänelle paketin?
Kiitos.
Kiitos. Miksi?
- Mikä tämä on? - Arvosi taidebisneksessä. Sain 11000 euroa maalauksestasi.
- Sinun ei pitäisi lopettaa, sinulla on helvetillinen lahja. - Kyllä.
Se on hyvä kauppa. Tiesin sen.
Tunsin sen. Se oli vaistoa.
Musiikin ja kaikkien kanssa... Kaikki sekoitettu...
Sitten, oivallus! Näin valon.
- Pysy nöyränä, sopiiko? - 11000 euroa, kuitenkin, voitko uskoa?
- Mikä se oli? - Ei mitään. Vain reikä hytissä.
Philippe, sano minulle, jos jokin on vialla.
- Oli tosi mukava tuntea sinut. - Ei Philippe, en pidä näistä vitseistä. Oikeasti.
Olet tottunut draamaan, mutta minä en.
- Sinun täytyy olla todella hullu, tehdäksesi tuon. - Vähäsen.
- Sanon sinulle jotakin, Philippe. Olet mielipuoli. - Niinkö? En tiennytkään sitä.
- Laita Driss valmiiksi. - Selvä.
Aivan. Unissasi. En tee mitään tästä.
Odotan sinua tuolla. Otan kuvia. "Laita Driss valmiiksi."
Miten aiot ottaa kuvia?
Naurakaa vain. En tee tätä.
- En halua enää. - Odota. - Ota se pois. - Odota.
En halua enää, onko selvä?
Odota, mitä tapahtuu? Onko joku vialla?
Pojat. Vittu.
Miksi se menee korkeammalle?
Mitä tapahtuu? Hyvä Luoja.
Hei, Driss! Rauhoitu, Luojan tähden.
Olen rento, menisimmekö alas nyt? Olen nähnyt sen, se on siistiä.
Mitä helvettiä!
Mitä nyt tapahtuu?
Älä viitsi, Driss.
Kuules tätä. Mistä löydät neliraajahalvaantuneen?
Mistä löydät... En tiedä.
Minne jätitkin hänet.
Kamalaa.
Olet kamala.
Driss, joku odottaa sinua.
- Mitä teet täällä? - Miksi salaat tämän?
- Vastaa kysymykseen. Miten löysit minut? - Työnvälitystoimisto lähetti tämän.
- Siinä on osoite. - Mikä tämä on?
- Ei mikään. - Mitä teit? - Kaaduin skootterillani.
Omalla skootterillako? Paskapuhetta. Nouse.
Tätä tietä.
Hitto.
- Onko tämä huoneesi? - Kerro, mitä tapahtui. - Ei mitään.
- Kerro minulle. - Se ei kuulu sinulle. - Miten niin ei kuulu?
- Piilottelet täällä, mutta se ei kuulu minulle? - Meitä oli vain neljä ja ne huiputtivat meitä.
- Mutta älä huoli, he maksavat siitä. - Et laita ketään maksamaan.
- Tietääkö äiti? - Ei. Älä huoli. Olen salannut sen.
- Et salaa mitään. Olet kiusankappale. - Selvä.
Nyt pysyt täällä, etkä koske mihinkään.
- Voinko mennä maata? - Et koske mihinkään!
- Hyvä on, tajusin sen. - Ääliö.
Usko minua, hän on minun kanssani. Lopeta itkemästä, Nina.
Hän ei ole loukkaantunut, se on vain naarmu.
Hän on kunnossa. Rauhoitu, Nina. Kukaan ei tapa ketään.
Ne ovat vain sanoja. Sillä välin en voi huolehtia hänestä. Olen töissä.
Ei, älä kerro hänelle.
Mene itkemään huoneeseesi, mutta älä kerro hänelle mitään.
- Luulen, että on aika mennä pehkuihin. - Pysyn valveilla hetken aikaa.
Istu alas. Istu tähän.
Mitä mieltä olet tuosta naisesta?
- Hän näyttää seksikkäältä. - Mitä muuta?
Menisimmekö yläkertaan nyt? Minulla on joitakin asioita...
Kuvittelen hänet nousemassa ja kääntymässä ympäri, -
jotta vihdoinkin voisin nähdä hänen kasvonsa.
- Poika on näköisesi. Adamako? - Kyllä.
Näin hänet aikaisemmin. Jos hän olisi tullut kadulla vastaan, -
voisin vaikka vannoa, että hän on veljesi.
- Sepä outoa. - Miten niin?
Koska hän ei ole veljeni.
- Todellako? - Se on mutkikasta.
Onko hän veljesi vai ei?
Selvä. Tajusin. Mennään.
Vanhempani... Eivät oikeasti ole vanhempiani.
He ovat setäni ja tätini.
He tulivat hakemaan minut Senegalista, kun olin kahdeksan.
Eivät saaneet lapsia, joten menivät tapaamaan veljeä, jolla niitä oli monta.
He ottivat vanhimman.
Minut.
Minua kutsuttiin Bakaryksi. Se on oikea nimeni.
Mutta naapurustossa oli monta Bakarya, joten he sanoivat minua Idrisseksi.
Jotenkin se muuntui Drissiksi.
- Mitä sitten? - Sitten kuin tyhjästä äitini, siis tätini, -
tuli kahdesti raskaaksi.
Sitten setäni kuoli. Sitten oli muita kavereita, toisia lapsia.
Sanoinhan, että se on mutkikasta.
Adamasta. Arvelisitko hänen tarvitsevan kevyttä nuhtelemista?
Tuliko hän hakemaan sinua?
Driss.
Luulen, että se on tien pää. Et työntäisi pyörätuolia koko elämääsi.
Koska olet toiminut hyvin, pääset työttömäksi uudelleen.
Riittää. Mennään.
- Tule. - Joo.
Vassary Bakary. Bakary Vassary.
Se on kaunis. Hyvin runollinen.
- Sillä on alkusointu. Tiedätkö, mikä alkusointu on? - En.
- Hyvää huomenta. - Hyvää huomenta, Bastien. Kiitos.
Meillä on huomenna brunssi. Voisitko tuoda enemmän...
- Tietenkin. Näkemiin Yvonne. - Ethän unohtanut pikku herkkujani?
- En.. - Hyvä, kiitos. - Moikkaa Elisaa.
- Nähdään huomenna. - Bastien, ystäväni. Mitä kuuluu?
- Eli se on totta. Lähdet. - Kyllä.
Älä sure, minulla on numerosi. Soitan sinulle hyvin pian.
- Tiedän, että se tulee olemaan vaikeaa sinulle. Ole vahva. - On se sääli.
Tiedätkö, että saan huoneesi? Omassani on vesiongelmia.
Saatan jäädä, lopulta. Meidän täytyisi lämmetä sängyssä yhdessä.
Se olisi vähän liian pieni. En ole yksin.
- Tässä on Frederique. - Päivää.
Terve.
- Tajusin... - Minkä? - Ymmärrän, se on sinun...
- Eli sen takia... - Kyllä.
En sitten anna sinulle suukkoa.
Olisin valmis kolmen kimppaan.
Sopii minulle. Ei nyt kuitenkaan, täytyy mennä.
Mutta voin palata.
- On juttuja tehtävänä, mutta tulen takaisin. - Vitsailin.
Hyvä on, nähdään.
Herra Michel Saloudy.
Pidä sitä koko ajan!
- Oletko vihainen Magalielle? - En. Hyvä homma.
Hyvä homma. Kumma, että hän vastusteli. Ei ole ikinä tapahtunut minulle.
- Suukko? - Kyllä. Varmasti.
Yvonne. Olet mainio.
Nähdään. Yvonne.
Odota.
Emme tarvitse sitä enää.
Heippa.
Varo jalkojasi. Mennään.
Odota. Mikä on pankkisi?
- Selvä. - Suo anteeksi.
Voisitko siirtää autoasi? Et voi pysäköidä tähän.
- Tuolla lukee niin. - Minä siirrän - Kiitti.
Mitä sinä välität? Emme edes aja.
Kyse on periaatteista.
Mene vain. Odota minua tuolla.
- Mitä jäit tekemään? - Minä tulen.
- Voin peruuttaa tapaamiseni. - Et tietenkään. Miksi niin tekisit?
Pidä hauskaa. Kaikki on kunnossa.
- Yvonne? Olen valmis. - Hyvä. Tulen kohta.
Kaikki on valmiina. Sinun täytyy vain tarjoilla.
Soita minulle, jos jotain on pielessä.
- Soita minulle. - Kyllä.
Jos olet valmis, tarjoilen ateriasi.
Ota nuo vaatteet pois. Tunnen olevani sairaalassa.
- Selvä. - Onko sinulla savuketta?
En polta. En enää.
Totta puhuen, lopetin hiljan, -
ja teidän pitäisi tehdä samoin. Vaikka ette harjoittaisikaan liikuntaa, -
se on parempi keuhkoillenne, hengityksellenne.
Ette aio syödä.
Mitä helvettiä! Ole varovainen.
- Olen pahoillani. - Huomenta, herra. - Mitä?
Se on henkilö, jota pyysitte päähierontaan. Herra Jacquet.
- Hyvää huomenta. - Ulos!
Jättäkää minut rauhaan. Menkää!
- Onko se minun vikani? - Ei.
Hän nousi väärällä jalalla.
"Nousi..." Idiootti.
- Ääliö. - Driss Vassary?
- Kyllä. - On teidän vuoronne.
Teillä on ollut ajokorttinne vain kuukauden.
Kyllä, mutta olen ajanut kauemmin. Siis, yksityisteillä.
Parkkipaikoilla. Olen hyvä ajaja.
Luin kansionne. Henkilökohtaisessa arvioinnissanne, -
- kirjoititte vain yhden sanan: kokenut. - Kyllä.
Se on tärkeää. Unohditte mainita toisen tärkeän näkökohdan yhtiössämme.
- Unohdinko? - Voisitte käyttää aikaa lukemalla ilmoituksemme.
- Hei, siinä on viiden riimittely. - Anteeksi?
Voisitte käyttää aikaa lukemalla ilmoituksemme. Viisi.
- Se oli vahinko. - Iskulauseenne on "Juuri ajoissa."
Siksi panitte Dalin kellot.
- Pieni taiteellinen kosketus. - Ehkä.
- Pidättekö maalauksista? - Pidän.
- Pidän Goyasta. - Nainen on ihan hyvä. Ei paljon laulanut Titi-nallen jälkeen.
Kyllä. Olen tulossa.
Olen tulossa.
- Oletteko kunnossa? - Kyllä. Jätä minut rauhaan.
Haluatteko vettä? Märän pyyhkeen?
- Ulos. - Siis, voisin... - Jätä minut rauhaan.
- Siinä. - Kiitti paljon. - Ole hyvä.
- Hauskaa viikonloppua. - Sinulle myös.
- Mitä on tapahtunut? - Hän ei voi hyvin.
- Missä hän nyt on? - Hän oli puutarhassa aikaisemmin.
No niin. Mikä on?
Mikä juttu tuon parran kanssa?
Freud? Abraham Lincoln? Vanha kundi kuitenkin.
Victor Hugo. Tarvitset kunnon parranajon. Pidä huolta itsestäsi.
Oli aika palata. Tulen sinne heti.
- Mitä nyt? - Nyt annat minun päättää.
Etkö pidä siitä?
Terävä nopea viilto vapauttaisi minut.
Hyvä nähdä sinun voivan paremmin.
- Herra Philippe. Avatkaa silmänne. - Hyvä Jumala. Se on karmea.
- Se on tosi huono. - Ei! Se näyttää hyvältä. - Ei.
Katso, nahkatakki ilman hihoja.
Village People tyylinen lakki. Tiedän! Jose Bove.
- Näytät aivan häneltä. Tosi outoa. Ortodoksi-pappi tai jotain. - Paavi.
Aivan, paavi.
Hän on hullu. Mitä oikein meinaat?
- Pelkään. - Ei, tulet näkemään, se on mahtava.
- Näytän aivan isoisältäni. - Todellako?
Philippe, viikset kiihottaa minua. Mitä minulle tapahtuu?
- Hyvä on. Ajan loput pois. - Kiitos. - Mahtavaa.
Ei, pyydän.
Ei.
- Nein! Sitä sinä tarkoitat. - En viihdy siinä.
- Philippe, kauhistus. - Joten olen lelusi nyt.
Tiedäthän, että olet hullu? Sinun täytyy hankkia apua.
- Etkö halua loukata maiden oikeuksia juuri nyt? - Selvä, tämä on tehty, -
aja vain loputkin pois. Onko se mielestäsi hauskaa?
Kyllä, ajattelen neliraajahalvaantunutta natsia.
Miten he tekivät merkkinsä?
- Selvä, olet saanut huvisi. Aja se pois. - Heil.
- Päivää, herra. - Päivää. Vassary. Minulla on varaus klo 13:00.
- Kyllä. Vassary. - Seuratkaa minua.
- Täällä näin. - Kiitos.
Kiitos.
Niin, Philippe. En jää lounaalle.
- Miten niin? - En jätä sinua yksin.
- Sinulla sattuu vain olemaan treffit. - Treffitkö? Mitä tarkoitat?
- Älä nyt sekoa. Kaikki on hyvin. - Mitä...
Tällä kertaa et pääse pakoon.
Muuten... Se vei aikansa, mutta löysin sen.
Anna hänelle terveiseni.
Driss.
Mitä on tekeillä?
Päivää, Philippe.
PHILIPPE POZZO DI BORGO ASUU NYT MAROKOSSA.
HÄN ON MENNYT UUDESTAAN NAIMISIIN JA HÄNELLÄ ON KAKSI TYTÄRTÄ.
ABDEL SELLOU OMISTAA NYT YHTIÖN.
HÄN ON MENNYT NAIMISIIN JA HÄNELLÄ ON KOLME LASTA.
PHILIPPE JA ABDEL PYSYIVÄT LÄHEISINÄ YSTÄVINÄ.
Lisää tekstityksiä saat osoitteesta: SubFinland.org