Колись давно
у щасливому лісі, у найщасливішому дереві
жили найщасливіші створіння, яких будь-коли знав світ.
Тролі.
Вони лише співали, танцювали й обіймалися.
Танці й обійми, і співи, і танці, і співи, й обійми, і танці,
й обійми, і танці, і співи, й обійми, і танці, й обійми.
Та якось на Тролів натрапив
Берген!
Бергени не вміли співати
чи танцювати,
чи навіть обійматися.
Це були найнещасніші створіння на всій землі.
І коли вони побачили, які Тролі щасливі,
їм і собі закортіло щастя.
От халепа!
З'ївши Троля, вони відчули себе такими щасливими,
що започаткували традицію.
Раз на рік, щороку,
Бергени збиралися довкола дерева Тролів,
щоб скуштувати щастя
у свято, яке вони назвали
День поїдання Тролів.
Доброго ранку, татку!
Татку, прокидайся!
Прокидайся! Прокидайся, татку!
Прокинься, татку.
Татку! Татку! Татку!
Татку, прокидайся!
Хряще! Котра година?
Сьогодні День поїдання Тролів!
День поїдання Тролів! Наш єдиний день, щоб стати щасливими.
Так!
Тролі! Тролі!
Оплески для Хранителя Тролів,
вашого Міністра щастя,
королівського Шефа -
для мене.
Це особливий День поїдання Тролів,
оскільки серед нас є той, хто ще ніколи не куштував Троля.
Я! Вона говорить про мене!
Принце Хрящ,
час настав.
Усе гаразд, синку.
Пригадую, як теж нервував у свій перший раз.
Добре.
Молодчина.
Мій священний обов'язок
показати вам шлях до справжнього щастя.
Я вибрала особливого Троля, спеціально для вас.
Найщасливішого, найпозитивнішого,
наймилішого Троля з усіх.
І оскільки кожен принц заслуговує на принцесу,
я дарую вам ту, котру називають принцесою Мачок.
Зроби мене щасливим, принцесо Мачок.
Що ти відчуваєш?
Якась зіпсута!
Вона несправжня?
Несправжня?
Вони зникли?
Де вони?
Не хвилюйтеся, сер. Ми їх знайдемо.
Здається, я щось чую!
Хутчіш! Хутчіш!
Мачок у нас!
- Передайте її мені! - Ось Мачок!
Ось вона!
Моя принцеса.
Татку.
Королю Пеппі, дехто з наших відстав.
Ми нікого не кидаємо напризволяще!
Дякую, королю Пеппі!
- Дякую, королю Пеппі! - Дякую!
Дякую, королю Пеппі.
Ми нікого не кидаємо напризволяще!
Татку, де вони?
Не стійте там! Ощасливте мого сина!
Він буде щасливим!
Де він?
Не думаю, що королю Пеппі вдалося втекти.
Коли я кажу: "Ми нікого не кидаємо напризволяще",
це означає, що нікого!
Королю Пеппі, де принцеса Мачок?
Не хвилюйтеся. Вона в безпеці.
Ми нікого не кидаємо напризволяще!
Ми будемо в більшій безпеці подалі від Бергичева.
Хутчіш! Не баріться!
Саме так! Заберіть її геть!
Заберіть її з-перед моїх очей!
Їй нема вороття у Бергичів.
Ми знову можемо бути щасливими.
Я знайду Тролів!
І запхну їх у ваші невдячні горлянки.
Татку,
я так і не з'їв Троля.
Як я тепер стану щасливим?
Ходи сюди, синку.
Ніяк.
Зовсім ніяк.
Ти ніколи, ніколи не будеш щасливим.
Ніколи?
Ніколи.
Тут! Просто тут!
Тут ми відбудуємо нашу цивілізацію.
Тут є усе, що нам потрібно.
Свіже повітря, чиста вода
і чудова акустика.
Тролі
Пригадай, як ми танцювали
Пригадай, вересень зухвалий
Пригадай, не було на небі хмар
Двадцять років тому в цей день король Пеппі урятував нас,
і тепер кожен Троль може бути щасливим, а його життя - це досконала...
Гармонія
Тому ми щогодини обіймаємося.
Так.
Краще б кожні півгодини.
Я теж такої думки.
Але тоді б не залишилося часу на спів і танці, правда ж?
Принцесо Мачок, а Бергени й досі хочуть нас з'їсти?
Атож!
Та лише тому, що для них це єдиний спосіб стати щасливими.
От лихо. А я і справді смачний.
А щось інше може зробити їх щасливими?
Як щодо вечірки на день народження?
Чи піжамної вечірки?
Чи якщо витріщатися на батьків, поки вони сплять.
Я не хочу, щоб мене їли.
Не хвилюйся. Тролів більше ніхто не їстиме.
Тому ми й святкуємо цю подію найгучнішою вечіркою.
Прийдуть усі.
Усі?
Усі.
Помагайте, дружно гривами махайте
Помагайте, ні на мить не зупиняйтесь
Так Завітай до нас на наше святкування
Ось, бери запрошення без вагання Косами сум від себе жени
Бо на те і є вони
В танці невгамовному Лийся через край
Ритмами наповнюйся Салютом
Вибухай
Загіпнотизовано Дивляться нехай
На невідфільтрованих Емоцій водограй
О, це не складно, повір, ти одне пам'ятай
Вишкіряйсь отак, Троля вдавай
А я та, хто допоможе Крихітко, здаватись негоже
Твоя впевненість додає мені сил.
Гаразд, Містере Дінклз.
Скажи: "Листочки!"
Чогось бракує.
Те, що треба!
О, і знов лунає ритм
І ніяк не стихне ритм
І звучить шалений ритм
Пуск!
Помагайте, ні на мить не зупиняйтесь
Сяє день, все живе співає
Сяє день
Помагайте, дружно гривами махайте
Так!
Неймовірно, народ.
Чудово, просто чудово. Чудова робота.
Вас чути за кілометр!
Добре. А я хвилювалася, що звук недостатньо гучний.
Мачок, якщо я вас чую, то й Бергени почують.
Завівся.
- Знову за своє. - Пагоне,
ти завжди все псуєш.
Постійно горланиш про Бергенів.
Це неправда.
Бергени йдуть!
Облиш! Ми вже 20 років не бачили Бергенів.
Вони нас не знайдуть.
Ні, вони не знайдуть мене, бо я буду у своєму замаскованому,
добре захищеному, Берген-непробивному бункері.
То ти не прийдеш сьогодні на вечірку?
Але ж це буде найбільша...
Найгучніша...
Найшаленіша вечірка!
Велика? Гучна?
Шалена?
Ви приведете Бергенів просто до нас!
Ти справді хочеш запросити цього зануду, щоб зіпсував вечір?
Так. Я вважаю, що кожен заслуговує бути щасливим.
Я не беру участі у щасті.
Пагоне, я знаю, що глибоко в тобі жевріє щастя.
А ми можемо допомогти віднайти його.
Пагоне ТЕБЕ ЗАПРОШЕНО
Веселись, ми від Бергенів звільнились!
Що скажеш, Пагоне?
От халепа.
Я не хочу, щоб мене впіймали і зжерли на вашій вечірці.
А от вас упіймають і зжеруть.
Годі, годі.
Спокійніше, Пагоне.
Дякую за безпечну доставку, брате.
Намасте.
Найперше, друже, дякую, що поділився своїм унікальним поглядом на життя.
Ще раз.
Але чом би тобі хоч раз не спробувати щось позитивніше?
Трішки позитиву пасуватиме до цієї жилетки.
Гаразд, добре.
Вас усіх з'їдять - ось вам позитив.
- Час обіймів! - Зараз час обіймів.
Час обіймів!
- Як приємно. - Наші серця б'ються в унісон!
Я стискав би вас вічно!
Колись, коли Бергени нас знайдуть,
і від тебе залежатиме порятунок усіх Тролів,
я сподіваюся, що спів, танці й обійми допоможуть тобі,
бо більше ти нічого не вмієш.
Це неправда! Мачок уміє робити скрапбуки.
Повірити не можу, що колись ти станеш королевою.
Не приймай ці негативні вібрації, Мачок. Вони отруйні.
Дехто просто не хоче бути щасливим.
Напевно.
Правду кажу.
Піп.
Так!
Я так вас люблю!
Так!
Оце так! Блискітки!
Живем лише раз!
Ще блискіток!
Гучніше!
Я вас не чую!
Тролі.
Гаразд, народ.
Хочу скористатися нагодою
і сказати правду.
Мачок!
Вона моя подружка! Я її знаю!
Я хочу привітати нашого короля,
мого батька,
який 20 років тому цього вечора
урятував нас усіх від цих жахливих...
Бергени.
Попались.
Кексиків?
Тікайте!
Тікайте! Тікайте!
Мачок, рятуй!
Містере Дінклз?
Хтось бачив Містера Дінклза?
Величко!
Маскуйтеся! Маскуйтеся!
Мачок!
Тікай!
Тікай, Крихітко!
От халепа!
Мачок, рятуй!
Хутчіш!
Бігом! Бігом!
Купер!
Народ, зменште свою ауру!
- Ручаю! - Ні! Мачок!
- Тримайся! - Мачок!
- Ні! - Ручай!
Поганий Берген! Поганий Берген!
Поганий Берген!
Тату!
Дякую, що влаштували найбільшу,
найгучнішу...
І найшаленішу вечірку.
Шеф повертається?
Що нам тепер робити?
Треба знайти новий дім. Хутчіш.
Ходімо, поки Бергени не повернулись.
Ми мусимо їх урятувати.
Ні, Мачок, треба тікати. Ходімо, народ. Ну ж бо!
А як же "ми нікого не кидаємо напризволяще"?
Вибач, Мачок.
Це було давно. Я вже не той король, що раніше.
Тоді я піду.
Я піду і врятую їх.
Ні, Мачок. Це надто небезпечно.
Треба принаймні спробувати.
Ні. Ти не можеш піти у Бергичів сама.
Це неможливо.
Веселись, ми від Бергенів звільнились!
Пагоне, тебе запрошено!
Ні! Ні!
Пагоне! Пагоне!
Пагоне, ти вдома?
Я не піду на твою вечірку.
ЙДИ ГЕТЬ
Вечірка скінчилася. На нас щойно напав Берген.
Я так і знав.
Пагоне!
Я маю тобі дещо сказати.
Я тільки хотіла...
Що?
Що такого важливого ти хочеш сказати, щоб варто було ризикувати життям?
Берген пішов!
Ти цього не знаєш. Він може бути ще тут.
Спостерігає.
Вичікує.
Прислухається.
Ні. Він пішов!
Він забрав Купера і Крихітку, і Пухберта,
і Сатінку, і Синельку, і Величка, і Діаманта, і Ручая!
Тому я хочу тебе дещо попросити.
Підеш зі мною у Бергичів, щоб усіх урятувати?
Що? Ні.
Пагоне, ти не можеш відмовитися. Вони твої друзі.
Я залишуся тут, у своєму бункері, в безпеці.
Чудово.
Ти єдиний, хто знає про Бергенів більше за інших,
але коли ти нам нарешті потрібен, то будеш ховатися вічно?
Вічно? Ні.
Ось,
тут у мене запасів на років 10,
може, 11, якщо захочу збирати і пити власний піт.
А я захочу.
Ви всі казали, що я сказився, так?
То хто тепер скажений?
Я. Скажено підготовлений.
Вибач. Треба було тебе послухати.
Ти казав мені не влаштовувати вечірки, а я все одно влаштувала.
Це через мене їх забрали.
І тепер я не знаю, що робити.
Може, витнеш їм шлях до свободи?
Гарно підколов, Пагоне.
Усе одно, дякую.
Та нема за що, Мачок. Побачимося через 10 років.
Слухай, Пагоне.
Хотіла спитати, чи можна в тебе дещо позичити?
Що?
- Твій бункер. - Що?
Гаразд, народ. Заходьте!
Привіт, Пагоне!
Ні! Ні!
Стійте! Мачок, ти що робиш?
Ти сказав, що в тебе запасів на 10 років, правда?
Так, на 10 років для мене. Для мене!
Їм вистачить на два тижні!
То мені краще поквапитись.
Чекай, чекай!
Ти там і дня не протягнеш.
А ти тут і дня не протягнеш.
Пий, пий, пий!
Підколола, як ти мене.
Вибач, Пагоне!
Мачок, чекай.
Будь обережна.
Не хвилюйся, татку. Я зможу.
Я люблю тебе, Мачок.
Я теж тебе люблю, тату.
Вони так швидко ростуть.
Бувайте, всі! Скоро побачимося!
Удачі, принцесо Мачок!
Три, два, один.
Час обіймів!
Ні.
Час обіймів! Час обіймів!
Ні! Ні!
Сховавши друзів у безпечному місці,
принцеса Мачок вирушила рятувати інших своїх друзів,
переконана, що дістанеться до Бергичева самостійно.
Упевнена, що дістанеться до Бергичева.
Цілком певна, що дістанеться до Бергичева.
Я перешкод не боюся
І троляча кров - не вода
Повинна йти в далеке невідоме за вікном
Їх рятувати по-геройськи Поки всіх там не поїли
Адже хто, коли не я?
Зажене сонце синій страх у даль голубу Розлітався, як птах
Перемога у мене уже в руках
Тепер усе у моїх руках
Я встала зі щасливої ноги
Оберемок пісеньок - і нема нудьги
Відчуваю, мені все до снаги
Ура
А тут дива за кожним поворотом
Така рясна пожива
Навколо для очей
Гей! Я маю мішок ідей
Умію стоп'ятсот речей
Усе пройду й переможу
Одним лиш порухом плечей
О! Куди б мене не занесло
Різноманітним ворогам на зло
Усе пройду й переможу
Одним лиш порухом плечей
Порухом плечей
Я йду напролом, не спинюсь ніде
Рулю, аж по мені мороз іде
Я на цей небуденний ждала день
Мільйон із чимсь ночей
Я вирушила в цю чудну пригоду
Така рясна пожива
Що, як пожива буду я?
От і пригода вся моя?
Що? Думки ці, гетьте
Я знаю, що насправді, справді, справді Буде е-ге-гей!
Гей! Я маю мішок ідей
Умію стоп'ятсот речей
Усе пройду й переможу
Одним лиш порухом плечей
О! Куди б мене не занесло Різноманітним ворогам на зло
Усе пройду й переможу
Одним лиш порухом плечей
Порухом плечей
Зі мною все добре!
Усе пройду й переможу Усе переможу
Одним лиш порухом плечей
Назад!
Ні! Мачок?
Тримайся!
Порухом плечей
Пагоне, друже!
Ти якраз вчасно.
Аякже. Наче ти знала, що я прийду.
Так! Я припустила, що після третіх обіймів
краще вже до Бергенової пащі.
А я припустив, що самій тобі нізащо не впоратися.
Мабуть, ми обоє праві.
Гаразд. Зробімо це!
Що швидше дістанемося до Бергичева, то швидше усіх врятуємо
і безпечно повернемося додому.
Чекай, чекай. Який твій план?
Я ж сказала. Врятувати усіх і безпечно повернутися додому.
Ясно. Це не план. Це побажання.
Припускаю, в тебе є план.
По-перше,
дійдемо до меж Бергичева, щоб нас не засікли.
Тоді проберемося всередину крізь старі підземні тунелі,
які ведуть до дерева Тролів,
якраз перед тим, як нас упіймають, і ми загинемо
в руках жахливого, кровожерливого Бергена!
Чекай хвилинку, ти робиш скрапбук мого плану?
Так. Майже
закінчила!
Нам вдалося!
Більше ніяких
скрапбуків.
Тобі обов'язково співати?
Я завжди співаю, коли в хорошому настрої.
А тобі обов'язково бути в хорошому настрої?
А чому ні?
Завтра в цей час я вже буду зі своїми друзями!
Цікаво, що вони зараз роблять.
Мабуть, перетравлюються.
Вони живі, Пагоне. Я знаю!
Нічого ти не знаєш, Мачок.
Чекаю не дочекаюся виразу твого обличчя,
коли ти усвідомиш, що життя - це не лише кексики і веселки.
Бо це не так.
Стаються й погані речі,
і з цим нічого не вдієш.
Я знаю, що життя - це не лише кексики і веселки.
Але я краще житиму з думкою, що загалом так і є,
аніж буду такою, як ти.
Ти не співаєш, не танцюєш.
Завжди похмурий! Що з тобою сталося?
Берген?
Можливо.
Нема ніякого Бергена, так?
Ти це сказав, щоб я замовкла.
Можливо.
Такі особливі.
Добраніч, Купере.
Добраніч, Крихітко. Добраніч, Пухберте.
Добраніч, Сатінко. Добраніч, Синелько.
Добраніч, Величко. Добраніч, Діджею.
Добраніч, Діаманте.
Добраніч, Ручаю.
Піп.
І добраніч, Мачок.
Навіть не думай.
Сяй, зоре, наді мною
Справді? Ти серйозно? І далі співаєш?
Так, серйозно! Спів допомагає розслабитися.
Тобі теж варто спробувати.
Я не співаю і не розслабляюся. Я такий, і мені це до вподоби.
І ще я люблю тишу.
Подруго-ноче, я молю
Прийди до мене, обійму
Привіт.
Страшні думки бо оселились
В моїй душі, навік лишились
І той сум, що засіявся в душі
Й досі там
Живе у звуках
тиші
Можна?
То один із цих тунелів веде до дерева Тролів.
Саме так.
Їх так багато.
Цікаво, котрий.
Не знаю.
Обирайте тунель розумно.
Один веде у Бергичів,
а інші - до неминучої смерті!
Хто це сказав?
Це
я.
Привіт, народ. Як життя? Вітаю у підземних тунелях.
Я лише хотів вас попередити.
Один із цих тунелів веде до дерева Тролів,
а інші - до неминучої смерті, смерті, смерті.
А не підкажеш, який тунель нам потрібен?
Авжеж.
- Чудово! - Ні, не треба. Обійдемося, дякую.
Пагоне.
Він хоче нам допомогти.
Він мені не подобається.
Хто носить шкарпетки без взуття?
Здається, він знає, що каже.
Ну добре.
Куди нам іти?
Дай п'ять, тоді скажу.
- Що? - Обожнюю давати п'ять! Я можу.
Я знаю, що ти можеш.
А він?
Гаразд, злюко, дай п'ять!
Ні. Я не даю п'ять.
- Удар, хлопче. - І не подумаю.
- Вечірка на даху. - Ні.
Маленький стук. Ощаслив татка.
Звучить дивно.
Ну, давай. Малюсіньке п'ять.
Ні, дякую. Не треба.
Просто зроби так.
Але своєю рукою.
Дякую за демонстрацію.
Ти дуже наглядно показав те, чого я робити не буду.
Пагоне! Та дай ти п'ять.
Інші тунелі ведуть до неминучої смерті. Міркуй логічно.
Одне п'ять - і ти скажеш нам, яким тунелем іти, так?
Так просто.
Ну добре.
Надто повільно.
Надто повільно?
Класика.
Ні, ні. Гаразд.
Гаразд. Можна і кулаком.
Обережно, акула! Ням, ням. Медуза!
Бутерброд. Індичка. Сніговик. Дельфін. Вертоліт. Тайна вечеря. Мавпа в зоопарку.
- Що? - Коробка передач.
Гаразд, гаразд. А тепер обіймемося.
- Правильно, краще тікай, Хмарко! - Чекай!
Я твої куці хмаркові ручки повідриваю
від твого хмаркового тіла і дам тобі ними п'ять по пиці!
Він просто хмарка!
- Ану повернись! - Пагоне! Він може нам допомогти!
Повернись!
Тікай, Хмарко! Тікай!
Я тебе вб'ю!
Та-дам! Ми на місці!
З вами весело. Але мені треба йти.
Такі-сякі хмаркові справи. Може, зустрінемося, коли вертатимете назад?
Якщо
не помрете.
Дерево Тролів.
Бергичів.
Мене думка у холод гріє
Про сонце в рукаві Я - нуль
Я - ніхто Майбутнє - мій слави час
Мене думка у холод гріє
Що маю сонце в рукаві Я - нуль
Я - ніхто Майбутнє - мій слави час
Мій слави час Мій слави час
Ого! Вони такі ж нещасні, як і ти.
А це означає, що Тролів вони ще не їли.
Ходімо врятуємо наших друзів.
Твоїх друзів.
Наших друзів. Не опирайся.
Барнабусе.
Ти мій єдиний друг у цілому жалюгідному світі.
Тато правду казав.
Я ніколи, ніколи не буду щасливим.
Ніколи.
Ніколи не кажіть ніколи.
Чед. Тод.
Шефе, звідки ти взялася?
Мій тато вигнав тебе 20 років тому.
Ти весь час стояла за тою рослиною?
Якби ж, сер.
Ні. Я жила на пустирі
і лише думала, як я вас підвела.
Якби ж я тільки могла допомогти вам.
Жодної надії!
Єдиний спосіб стати щасливим - з'їсти Троля,
а цього не буде завдяки тобі.
Усяке може статися. Завдяки мені.
Ти знайшла Тролів.
То це означає, що я можу стати щасливим!
Саме так.
Звісно, усі інші у Бергичеві і далі будуть нещасні,
але це не ваш клопіт.
Я їхній король, тож, певно, таки мій.
І що ж ви пропонуєте?
Повернути День поїдання Тролів? Для всіх?
Так! Саме це я й пропоную.
Чудова ідея, сер. Блискуче. До чого ж ви розумний.
Таки розумний.
І я, ваш вірний Шеф, буду позаду вас.
Триматиму ножа.
Що кажеш?
Триматиму ножа, ложку і черпак.
Я ж шеф-кухар!
Так і є!
Я повернулась!
Ти, посудомийко, як тебе звати?
Бріджит.
Мої вітання, Іджит. Тепер ти працюєш на мене.
Віднеси ці тарілки вниз і починай їх чистити.
Так, Шефе. Дякую, Шефе.
Не плач, Містере Дінклз.
Народ, Містер Дінклз наляканий до смерті!
Годі! Ми повинні зберігати спокій.
Ом
Саме так. Спокійний Троль - смачний Троль.
А ви - ключовий інгредієнт мого рецепту успіху.
Розумієте,
хто контролює Тролів - контролює королівство.
А я і є той "хто"!
То ти пацан?
Завтра в цей час я буду королевою
і весь Бергичів отримає те, на що заслуговує.
Справжнє щастя!
- Чед. - Тод.
І де, на твою думку, наші друзі?
На мою думку, у шлунку Бергена.
А можна трохи більше позитиву?
Хоч раз. Тобі сподобається.
Добре. Я впевнений, що вони не лише живі,
а їх нам ще й доставлять на срібній таці.
Дякую. Не так уже й важко, правда?
Пагоне!
Час обіймів? Справді?
Слухай.
Це буде найкращий День поїдання Тролів! Я так добре придумав.
Завтра День поїдання Тролів. І він має пройти бездоганно!
Так, Шефе!
Так приємно знову віддавати накази.
Пагоне, поглянь!
Вони живі?
І на срібній таці. Ми обоє були праві.
І щоб відзначити цю подію, ваша високосте, погляньте.
Я знайшла ваш старий нагрудник.
Ого! І досі підходить.
Якраз на мене!
Гадаєш, це смішно?
Побачимо, хто сміятиметься, коли я відкушу твою смачну голову.
Коли я усім вам повідкушую голови.
Хвилиночку.
Шефе, тут недостатньо смачних голів, щоб нагодувати увесь Бергичів.
Як нам святкувати День поїдання Тролів, якщо у нас недостатньо Тролів?
Я дістану ще Тролів, сер.
Справді?
- Бо я усім пообіцяв по Тролю. - Ні, ні, сер!
Усе буде добре.
Якби щось було не так,
чи погодилася б я на це?
Ручай!
Мій перший Троль!
Давайте, їжте, королю Хрящ.
Насолодіться смаком справжнього щастя.
Може, варто дочекатися Дня поїдання Тролів?
Сер, якщо є Тролі - то День поїдання Тролів щодня.
Так, мабуть.
Але мій тато казав, що перший раз має бути особливим.
Ви тепер король.
Так, я король.
Але я вважаю, що краще розділити цю мить з усім королівством.
Їжте вже!
- От халепа! - Ні!
Так!
Іджит, замкни цих Тролів у своїй кімнаті і охороняй ціною життя.
Так, Шефе.
Так. Так, я знаю.
Пагоне, треба його врятувати!
Врятувати звідки? Зі шлунку?
Ми не бачили, як він жував або ковтав!
Визнай, Мачок. Іноді хтось потрапляє у чийсь рот,
і не виходить звідти.
Якщо підемо за Ручаєм, нас з'їдять.
Мені шкода,
але його вже не повернеш.
Мачок!
Посудомийко!
Помий ці баняки і сковорідки до Дня поїдання Тролів.
Король запросив усіх.
Окрім тебе.
Як світла промінь, в душу раптом впав
Добра не жди, що назавжди
Ти там зоставсь
І часто йдеш, як незнайомий мов
Агов!
Може, я і є та хтось
Все очима ти сказав
Усміх ніби промовляв
За що мені ця розкіш?
Так узяв би й обійняв.
Я усі знайду слова
Ви ідіоти! Треба все робити самому!
Як герой, будь-що зроблю
Маю сам встати з ліжка, одягтися, зав'язати шнурівки.
Так давно тебе, зізнаюсь
Я люблю
Вона закохана в короля.
Ти про що? Бергени не здатні на почуття.
Може, ти й не все про Бергенів знаєш.
Ходімо.
- Народ! - Мачок!
Веселися в добрий час, гуртом!
Сьогодні в нас свято
Сьогодні в нас свято веселе
Ні! Ніякого свята.
Що швидше ми вас звідси витягнемо...
То швидше врятуємо Ручая!
Що?
Агов!
Може, я і є та хтось.
Знаю, що ти шукаєш тут кексики і веселки,
але визнай - Ручая з'їли.
Його поклали в тако!
Це було жахливо.
Мені шкода, Мачок. Ручай загинув.
Мачок, як ти можеш думати, що Ручай іще живий?
Я не думаю, що він живий. Я сподіваюся, і цього досить.
Як можна завжди бачити тільки хороше?
Тут нема нічого хорошого. Нічогісінько!
Завжди є щось хороше.
Гей! А куди це ви зібралися?
Блискітки! Ні! Повертайтеся у клітку!
Шеф розлютиться!
Ні!
Бріджит, стій!
Ти закохалася у короля Хряща.
Не знаю, про що ти.
Перепрошую!
Це не моє.
Яке це має значення?
Він же навіть не підозрює про моє існування.
Бріджит, я можу тобі допомогти!
Може, ми обоє отримаємо те, чого хочемо?
Ти теж кохаєш Хряща?
Краще відступи, подруго!
Ні. Бріджит, ні.
Той Троль, якого король поклав собі до рота - це Ручай.
І я зроблю все, щоб його врятувати.
Єдина проблема -
ми не можемо підступити до короля, щоб нас не з'їли.
Але
ти можеш.
Ти можеш підійти до нього і розповісти про свої почуття.
Сумніваюся.
Я не можу просто так підійти до короля.
Його королівська шанобливість ніколи не заговорить із посудомийкою.
А якщо він не знатиме, що ти посудомийка?
Якщо він вважатиме тебе справжньою кралею?
Що ж це за краля ходить у сукні посудомийки?
Від мене тхне підливою.
- А якщо ми приготуємо тобі новий одяг? - Можна...
Комбінезон!
Навіщо той комбінезон із таким волоссям?
Це ми теж виправимо.
Навіщо той комбінезон і волосся,
якщо я навіть не знаю, що б сказала справжня краля?
Із цим ми теж допоможемо!
Справді?
То що скажеш, Бріджит?
Дістанеш нам Ручая, і ми влаштуємо тобі побачення з королем.
Зробимо це?
5, 6, 7, 8.
Жодне дзеркало враже Правди більш не скаже
Про твої смішні страхи
Чекайте!
А чого цей не співає?
Давай, Пагоне.
Співай із нами!
Так, Пагоне, співай із нами!
Ні. Дякую.
Ти не віриш, що це спрацює?
Ні, ні. Справа не в тому. Просто я не співаю.
- Пагоне! - Ні.
Він каже правду. Це дурна ідея.
Король Хрящ ніколи мене не покохає.
Облиш. Годі. Нащо сльози?
Правильно, Бріджит. Відпусти.
Бріджит, відпусти свої почуття. Поплач на здоров'я.
Давай, дівчино!
Гаразд, давай назад.
Повертай назад.
Пагоне, що ти робиш?
- Ти мусиш співати! - Я вже казав, що не співаю.
- Ти мусиш! - Вибач. Не можу.
- Можеш. Просто не хочеш. - Добре. Просто не хочу.
- Ти мусиш! - Ні!
- Так! - Ні!
Чому ні? Чому ти не співаєш?
Бо спів убив мою бабусю, ясно?
Залиш мене.
Якось мій дядько зламав собі шию, коли танцював степ.
Як спів убив твою бабусю?
Яку пісню вона співала?
Це я співав.
Тільки міцно обнімай
Ти потрібна, мов повітря
Того дня я так захопився співом,
що не почув, як бабуся хотіла мене застерегти.
Пагоне! Обережно!
У крила рук мене сховай
Обережно, Пагоне!
Бабусю!
Догоріла іскра, була й загула
Кохання заблукало й нема
Отакий кінець
Упала на серце пітьма
Відтоді я не співаю.
Мені шкода, Пагоне. Я й гадки не мала.
Я думала, в тебе поганий голос.
Ні, ні, він був мов у янгола.
Принаймні так казала бабуся.
Досить. Що ти робиш? Зараз не час обіймів.
Я подумала, тобі стане легше.
Добре. Добре, я допоможу.
Але співати не буду.
Гаразд, народ. Приготувати волосся!
Чуб
Чуб я вгору підійму
Як зірка
Як сонце
О-так
З хмар
Як зірка
Як сонце
З хмар
Як зірка
Йо! Вийшла, як сонце, зійшла, як зоря
Сяяти вам на кшталт ліхтаря Я візьму
Що по праву й так моє давно Покажу тихим громадянам
Крутезне кіно
Духу зашкал, я чіка-повітруля
Паців перемагаю, з ніг збиваю як куля
Кльова дівуля
Сам король нехай присідає, коли
Я хитаю своїми стегнами
Бріджит зійшла
На небі
Скажи про себе все
- Хай знає світ, що це я зійшла - Бріджит зійшла
Ні, ні! Не те!
Я король, який відроджує День поїдання Тролів.
Мені потрібен відповідний нагрудник.
Так, сер.
- У цьому я схожий на малюка. - Ой, сер!
Мені потрібне щось елегантне, витончене.
Чоловічий нагрудник.
Він такий красень.
І ти теж.
- Він зрозуміє, що я проста посудомийка. - Ні, ні!
Треба забиратися звідси.
Я буду поруч, Бріджит. Ми всі будемо.
- І підкажеш мені, що казати? - Звісно, підкажу.
Звісно, підкажу.
Тільки спочатку зайдемо всередину.
Сер! Здається, у мене є чудовий нагрудник!
Краще б був! День поїдання Тролів завтра.
У мене хороший вигляд. Але має бути чудовий.
Так.
Який крутий малюнок!
Ваша величність! Погляньте лише! Такий великий хлопчик.
Мені подобається!
Як на мене, ти товстий.
Що?
К-р, крутий. І вставай у позу.
К-р, крутий!
Нічогенька!
Правдиве визнання від правдивої кралі.
І хто ти в нас?
Тебе звати...
- Леді! - Блискітка?
- Іскринка! - Серйозно?
Мене звати Леді Блискітка-Іскринка, серйозно.
Моя люба леді Блискітко-Іскринко.
Приєднаєтеся до мене ввечері
на роллердромі і аркадних автоматах у "Капітана Зоряного страшка"?
Можна!
Можна?
Так! Тобі буде приємно.
Так. Тобі буде приємно.
Таки приємно.
Коли ти спитаєш його про Ручая?
Треба його спершу розігріти. Ти хоч щось знаєш про романтику?
Звісно! Обожнюю романтику.
Справді?
Ти хоч щось знаєш про сарказм?
Здається, в мене раз був сарказм.
Візьму всіх по одному, Боббі.
Буде весело.
Смачного вам. Ось ваші жетони.
Так вишукано.
Добре, що я захопила апетит.
Ти фантастична!
Бріджит! Поверни йому комплімент.
Повернись, ти ззаду класний.
Ні! Скажи йому щось приємне.
Але він ззаду класний.
Мачок, допоможи їй.
Твої очі...
Вони...
Ой!
Твої вуха...
Твої очі...
- Вуха. - Ніс!
- Шкіра! - Шия!
Шкіра, шия, вуха,
- ніс, лице, потилиця. - Ти в нормі?
Твої зуби
Зуби.
Що відбувається? Ти з мене глузуєш?
Твої очі!
Вони наче
два озерця, такі глибокі,
що боюся, коли пірну в них...
То вже ніколи не випливу.
А твоя усмішка...
Саме сонце заздрить
і відмовляється виходити з-за хмар...
Знаючи, що не сяятиме так яскраво.
У мене таки гарна усмішка, правда ж?
Правда.
Повірити не можу, що скажу це...
Народ, вона імпровізує!
Але те, що я поруч із тобою сьогодні,
означає, що справжнє щастя існує.
Ого.
Так і є!
Справжнє щастя набагато ближче, ніж ти думаєш.
Воно тут.
Наче непогано.
А що ти тепер скажеш?
Ручай?
Я знала, що він живий!
Містере Дінклз, він живий!
Оце так новина!
Ти заговорив!
- Я бережу цього малого. - Рятуйте!
Помилуйте!
Скажи, красуне, чи побачу я тебе на бенкеті на честь Дня поїдання Тролів?
Атож. Я працюватиму.
Над цим!
Над цим. Я працюватиму над цим. Розумієш,
працюватиму над цим.
Так! Звісно, ти прийдеш.
Бо ти будеш моєю гостею.
- Справді? - Якщо скажеш так?
- Так! - Так!
Так!
А поки що, може, знайдемо інший спосіб
нагуляти апетит.
Справді? Що ти надумав?
Ух!
Ваша величносте.
Схоже, вам
весело.
Так і є!
Познайомся з чарівною Леді Блискіткою-Іскринкою.
Когось ти мені нагадуєш.
Вона буде моєю гостею.
Ясно.
На мить я почала хвилюватися, що ви передумали.
Власне, це зовсім не проблема, ваша високосте.
Я накажу своїй нікчемній посудомийці підготувати
ще одне місце для чарівної
Леді Блискітки-Іскринки.
Посади її біля мене.
Я хочу, щоб вона була поруч.
Агов! Леді Блискітко-Іскринко?
Леді Блискітко-Іскринко!
Побачимося у День поїдання Тролів, так?
Я вже скучаю.
Ой!
Здається, ми дуже сподобалися королю.
І не кажи.
Це був найкращий день мого життя!
Дякую, Мачок.
Дякую вам усім!
Навіть тобі, мабуть.
Ніколи не думала, що зі мною може статися таке.
А це щойно сталося!
Я така схвильована, що хочеться кричати.
Мені теж хочеться! Ручай живий!
Пагоне, що сталося?
Нічого. Я думав, ми святкуємо.
Це ти кричав від щастя?
Втратив навики.
У тебе буде можливість попрактикуватися, бо ми врятуємо Ручая,
і життя буде суцільними кексиками і веселками.
Дай п'ять!
Надто повільно.
- Так! - Я так і знала!
Гаразд, народ,
врятуємо Ручая.
Ні! Ні! Ви не можете піти.
Леді Блискітка-Іскринка буде гостею на вечері.
На вечері, де подаватимуть Тролів?
Так, гадаю, ми її пропустимо.
Ні! Ні, ви маєте допомогти мені бути Леді Блискіткою-Іскринкою.
Ви мені потрібні.
Ти не можеш прикидатися кимось іншим вічно!
То хоч завтра?
Бріджит, ми тобі більше не потрібні.
Ви з королем можете зробити одне одного щасливими!
Це неможливо! Щасливим можна стати лише з'ївши Троля.
Усі це знають!
Не варто було йти на те дурне побачення!
Бріджит...
Ідіть геть! Геть з моєї кімнати. Залиште мене.
Послухай.
Бріджит!
- Нам треба йти. - Бріджит...
Що там відбувається?
Бріджит, помий тарілку!
Король запросив гостю.
Так, Шефе.
Ми впораємося, Барнабусе.
Треба лише зігнати 14 кг за наступні вісім годин.
Он він!
Я лечу Я лечу
Ручаю, ми витягнемо тебе за мить.
- Хутчіш! - Застрягло!
Тікаймо!
Це - любов
Народ! Сюди!
- Залазьте! - Поїхали.
- Пагоне, дай мені його. - Поїхали!
Їдь!
Тримайтеся!
Тримайтеся, народ.
Сатінко, Синелько, праворуч!
Ну ж бо!
Діаманте, блискіток йому!
Їж блискітки!
Обережно!
Тримайтеся!
Ручай!
Пагоне!
Тримаємо!
Упіймали!
Ні!
Він не міг загинути.
Мені шкода, Мачок. Ми спізнилися.
Власне,
ви якраз вчасно.
Вибачте, але я не можу дозволити вам піти до завтрашньої вечері.
Вечері, куди вас усіх запрошено.
І коли я кажу всіх,
то маю на увазі всіх у селищі Тролів.
Ти їх ніколи не знайдеш. Не там, де вони ховаються.
Твоя правда. Я їх не знайду.
Але якщо мені допоможе той, кого вони знають.
Кому довіряють.
Хтось,
як оцей.
Ручай! Ти живий!
Він такий крутий.
Так!
Він нас здасть!
Пагоне! Чекай!
Я впевнена, що є раціональне пояснення. Дай йому шанс.
Дякую, Мачок.
Я вас здам.
Ні, припини! Ні, чекай!
Краще поясни, Ручаю!
Я збирався змиритися зі своєю долею,
але на мене найшло
духовне просвітління.
Я не хочу помирати!
Не їж мене.
З'їж когось іншого. Будь-кого. Усіх. Тільки не мене!
Але король хоче бути щасливим.
Чекайте! Має ж бути інший спосіб.
Я зроблю, що завгодно.
Ні! Ручаю, будь ласка, не роби цього.
Повір,
я б хотів, щоб був інший спосіб уникнути того, щоб мене з'їли.
Але його немає.
І тепер мені доведеться жити з цим до кінця мого життя.
Принаймні ви помрете з чистим сумлінням.
Тож, у певний спосіб,
можна сказати,
що я роблю це для вас.
Піп!
Слухайте. Це дзвоник Мачок!
Моя маленька це зробила!
Мачок це зробила!
Ручай?
Ой-йой.
День поїдання Тролів! День поїдання Тролів!
Приготуємо основну страву.
Тролів!
Мачок?
Мачок? Дякувати Богу, з тобою все гаразд.
Зі мною все добре.
Усі, кого я люблю, у каструлі. Завдяки мені. Дякую, що спитав.
Мачок? Це
сарказм?
Так!
От халепа!
Пробачте.
Не знаю, чому я подумала, що можу вас урятувати.
Я хотіла лише вберегти усіх, як колись робив ти, тату.
Але не вдалося.
Мачок.
Я усіх підвела.
Але, Мачок...
Твоя правда, Пагоне.
Життя - не лише кексики і веселки.
Мачок.
Гей, сумноока
Просто послухай
Так, розумію
Справа нелегка
Не падати духом
Стука темінь у вікно
Зі страхом, з печаллю
Із болем заодно
Що ти робиш? Король чекає.
Неси туди Тролів!
Перепрошую, Шефе.
Перепрошує вона.
Ти усміхнись лиш
Досить карання Твій забув, коли
Я сміх чув востаннє
Цей космос, він мерзлий
Ти у ньому як не вдома
Я є зате
І ти не зовсім сама
Я цю потайну фарбу
Так люблю
Тебе за цю фарбу
Я так кохаю
Прошу, не ховай
У собі на дно
Твою фарбу
Цю фарбу люблю давно
Цю потайну фарбу
Так люблю
Тебе за цю фарбу
Я так кохаю
Прошу, не ховай
У собі на дно
Твою фарбу
Цю фарбу
Що сяє усе одно
Веселково
Дякую!
Ні. Тобі дякую.
За що?
Що показала, як це - бути щасливим.
Справді? Ти нарешті щасливий?
Зараз?
Здається.
Щастя всередині нас усіх, правда?
Іноді просто потрібен хтось, хто допоможе його віднайти.
Що тепер буде, принцесо Мачок?
Не знаю.
Але знаю, що ми не здамося.
Ні.
Ось і все, Містере Дінклз. Ось і все.
Мачок!
Бріджит?
Тролі! Тролі!
Що ти робиш?
Я не можу дозволити їм з'їсти вас.
- Але... - Хутчіш!
Тікайте!
Швидко! Тікайте! Тікайте звідси!
Ні! Бріджит, якщо ти підеш туди без нас, ти знаєш, що вони зроблять.
Знаю.
Але, Бріджит...
Усе гаразд.
Усе гаразд, Мачок.
Ти показала мені, що таке щастя.
Я б ніколи його не пізнала без тебе.
І я люблю тебе за це.
Я теж тебе люблю, Бріджит.
Бріджит!
Тікайте. Хутчіш!
Ходімо з нами.
Щоб їм було легше вас знайти?
Нізащо! Ви повинні тікати. Негайно!
Бріджит!
Бувай, Мачок.
Тролі! Тролі!
Хвилинку!
Шефе, може, краще зачекаємо на Леді Блискітку-Іскринку?
Ваша правда.
Народ, Дня поїдання Тролів не буде,
поки не прийде гостя короля.
Фу!
Ми вже й так довго чекали!
Хіба що...
Хіба що, що?
Хіба що вона не прийде.
Але це безглуздя. Хто б не захотів бути поруч із вами?
Так.
Мабуть, ми почнемо.
Тролі! Тролі!
Тролі! Тролі! Так!
Бігом! Хутчіш!
Ну ж бо. Народ, біжімо.
Ми нікого не кидаємо напризволяще!
Обережно.
Мачок?
Бріджит зруйнувала своє життя, щоб урятувати наші. Це неправильно!
Вона заслуговує бути щасливою, як і ми.
Вони усі заслуговують!
Гаразд, народ. Хто готовий їсти Тролів?
Королю Хрящ,
є лише одна річ, що зробить вас щасливим,
і лише один Берген може це забезпечити.
Смачного!
Вони зникли!
Зникли?
Вони зникли?
Іджит,
що ти накоїла?
Ти їх з'їла!
Ти жадібна свиня.
Ні! Я...
Вона зруйнувала День поїдання Тролів!
Охороно, замкнути її!
Хапайте її!
Леді Блискітка-Іскринка?
Що?
Але як? Чому?
Навіщо ти це зробила?
Бо вона не думала, що вам сподобається така, як вона.
Агов?
Може, я і є та хтось?
Не думаю.
Охороно, убити її!
Ні.
Чекайте!
Королю Хрящ, коли ви були з Бріджит, ви щось відчули, правда?
Так. Я гадав, що з'їв забагато піци.
Я теж.
Це почуття? То було щастя.
Що?
Але щоб стати щасливим, треба з'їсти Троля.
Усі це знають!
Хіба ні?
Але король Хрящ ніколи не їв Тролів, так?
Ніколи.
Та все одно.
Мій шлунок порожній,
а серце переповнене.
Не слухайте її!
Є лише один спосіб бути щасливим.
Мій спосіб!
Ні!
Коли я керуватиму,
я готуватиму Тролів щодня.
Коли я стану королевою,
усе життя бути нескінченним бенкетом щастя.
Давай, їж!
Їж!
Ні!
Щастя - не те, що кладеш усередину.
Воно вже всередині нас.
Іноді просто потрібен хтось, хто допоможе його віднайти.
Я справді можу бути щасливим?
- Я хочу бути щасливою! - І я!
А я?
Ти справді думаєш, що я можу бути щасливим?
Звісно!
Щастя всередині вас! Воно всередині усіх нас!
Його не усвідомлюють розумом.
Його відчувають!
Я відчуваю, як ніби щось
Електричне в організмі завелось
І той, хто хоче такий мотор
У того в серці хай розспівується хор
У мене ноги аж гарячі
Гуде пожежа у взутті
Кипуча кров у жилах скаче Пісні в такт
Рухи, виточені наче Очі рвуть з німих глядачів
Підлога наша й зала наша
Буде так
У світлі наш танець мов потонув
Всіх засмоктало в пульсуючий нурт
Потоп, потоп
Зала кожний повторює рух
Цей вир, цей вир
Твій неповторний Неповторний, неповторний
Лиш тебе я бачу тут, коли б'ється ритм
Вся твоя у танці суть, поки б'ється ритм
Пошкодую я, мабуть, але б'ється ритм
Нікуди люди ще не йдуть, не спиняйся
Почуття накрило
Адже б'ється ритм
Почуття накрило
Адже б'ється ритм
Почуття накрило
Адже б'ється ритм
Почуття накрило
Не спиняйся, так
Ага Наче хвиля
Мої очі!
Давай!
Наче хвиля
Почуття накрило
Лиш тебе я бачу тут, коли б'ється ритм
Почуття накрило
Вся твоя у танці суть, поки б'ється ритм
Почуття накрило
Пошкодую я, мабуть, але б'ється ритм
Почуття накрило
Нікуди люди ще не йдуть, не спиняйся
Почуття накрило
Почуття аж пронизало
Почуття накрило
Почуття аж пронизало
Почуття накрило
Твого танцю завжди мало
Накрила хвиля
Почуття аж пронизало, всього
Наша нова королева!
- Слава королеві Мачок! - Ура королеві Мачок!
Тобі вдалося!
Ура королеві Мачок!
Вона моя подруга! Я її знаю!
Коли б'ється ритм
Почуття накрило
Коли б'ється ритм
Почуття накрило
Не спиняйся, давай
Я знаю, що зараз не офіційний час обіймів, але...
Оскільки я королева, оголошую час обіймів завжди.
Як хвиля
Дайте п'ять!
Почуття накрило
Так! Так!
Почуття аж пронизало
Почуття накрило
Почуття аж пронизало, ого
Хвилинку, хвилинку.
Переклад: Наталія Ковалишин, Deluxe Олекса Негребецький, Роман Дяченко