Vi ska prata om kärlek.
Hur påverkar kärlek hjärnans signalsystem?
När vi träffar nån ny invaderar den våra synapser som ett virus.
Kemiska reaktioner utlöses och gör personen attraktiv för oss.
Vi blir distraherade.
Vi tänker på personen hela tiden-
- till och med mitt i en fantastiskt intressant föreläsning.
Inte nog med det, vi skapar en inre föreställning-
- som hjälper oss förutse vad personen tänker eller känner.
Det uppstår problem när idén möter verkligheten.
Frågan är, blir vi förälskade i en annan person-
- eller bara i vår föreställning om honom eller henne?
Vart är ni på väg? Ni har en konferensens inbokad.
Ställ in alla mina möten. Jag ska äta lunch med nån.
- Jag gillar våra luncher. - Vill du se dessertmenyn?
Jag har en sak åt dig.
Vad är det här?
Precis vad jag önskade mig. Monoliten från 2001.
Jag har installerat alla de senaste apparna!
- Vad är en app? - Max hjälper dig programmera den.
- Nu kan du hålla koll på mig. - Nån måste göra det.
- Hur känns det? - Bara bra.
Jag är orolig för att nåt inte fungerar med din medicinering.
Jag lade märke till att du pratade för dig själv förut.
Ibland är jag den mest intressanta personen i rummet.
- Du var ensam i rummet. - Jag har inga symtom, Caroline.
- Du ljuger. - Du måste vara ärlig mot henne.
Det är inget fel på mig.
- Förlåt, jag borde inte ha frågat. - Var inte orolig.
Jag går och duschar.
För hennes skull måste du göra slut med din imaginära flickvän.
Jag ska berätta det, jag väntar bara på det rätta tillfället.
Berätta att du slutat med medicinen? Tänk om det skrämmer bort henne?
- Då får ju du ha mig för dig själv... - Inser du hur knasigt det låter?
- Ursnygg blus. - Kom till saken, vad vill du?
Farmor fyller år. Vi ska ha en picknick. Du kanske vill komma?
- Det är nog ingen bra idé. - Det vore trevligt.
Hur många födelsedagar tror du att hon har kvar?
Du har inte berättat om vår skilsmässa.
Ska jag låtsas att vi fortfarande är lyckligt gifta? Glöm det.
Din advokat har äntligen skickat papperen.
- Har du undertecknat dem? - Jag har mycket att göra nu.
- Jag vet inte när jag får tid. - Vad sysslar du med, utpressning?
Gisslanförhandlingar snarare.
- Hon vill så gärna träffa dig. - Jag kommer, för hennes skull.
Moretti, kan du ta ett telefonsamtal.
Ett fall för dig och den knasige professorn.
En man har förts bort, jag behöver hjälp.
Gift, vit man, 46, frun har inte sett honom på en vecka.
Finns det nån neurologisk eller psykiatrisk aspekt?
Frun säger att han fördes bort av utomjordingar.
Jag vet vad du tänker. "Det här är slöseri med tid."
Men ett brott kanske ligger bakom.
Lagen kräver att vi utreder det hur konstigt det än är.
Drar du inte förhastade slutsatser?
Tänk om det faktiskt var utomjordingar.
Du jobbar åt regeringen, Kate!
Du vet att de har mörkat såna här historier i åratal.
Roswell? Kidnappningen av Betty och Barney Hill?
Vi kan komma nåt jättestort på spåren om vi följer upp det här.
Du gick på det, visst gjorde du?
- Det är inte roligt. - Jo, lite.
Det måste vara här.
Ellen Resnick? Specialagent Moretti, FBI.
Det här är dr Pierce. Ni har anmält en kidnappning?
Tack och lov att ni trodde på mig.
Berätta hur länge er man varit borta.
Han gav sig av på en affärsresa för sex dagar sen.
- Varför tror ni att han förts bort? - Förlåt, men vilka är ni?
- FBI. Vem är ni? - Preston Resnick, hennes man.
Det där är inte min man. Det är en rymdvarelse!
Hon verkade normal hela veckan när vi pratade i telefon.
Hon började inte prata om rymdvarelser förrän jag kom hem.
Har er fru haft problem med droger eller alkohol?
Nej! Jag har försökt ta med henne till en läkare.
Hon låste in sig i badrummet. Hon vägrade prata med mig.
När insåg ni att er man i själva verket inte var er man?
Igår kväll när jag låg och sov hörde jag sovrumsdörren öppnas.
Det var mörkt och han lät som Preston så jag trodde det var han.
- Har er man skrivit den här? - Ja.
- Utomjordingen liknar honom. - Han ser exakt likadan ut.
Men jag vet att det inte är Preston.
- På vilket sätt är han annorlunda? - Min man gör mig aldrig illa!
Har utomjordingen gjort er illa?
Ni kan lita på mig.
Utomjordingen våldtog mig!
Jag skulle aldrig göra min fru illa.
Det säger hon att ni gjort. Berätta vad som hände.
Jag hade rest runt och signerat min bok.
Jag tänkte komma hem lite tidigare och överraska Ellen.
Du skulle ju inte komma hem förrän till helgen!
Jag stod inte ut med att vänta på att få träffa dig.
Hon verkade normal tills hon tände lampan.
Va? Var är min man? Var är Preston?
- Vem är ni? - Jag är din man! Preston!
- Nej! Håll er på avstånd! - Men raring!
Hon låste in sig i badrummet tills ni dök upp.
Har hon betett sig ovanligt innan ni reste bort?
Hon har faktiskt verkat lite paranoid på sista tiden.
Hon sa att nån följde efter henne.
Det verkade inte stämma. Det var olika bilar varje gång.
Först en cheva, sen en Ford. Sen var det en Hyundai.
Hon sa att den trängde henne av vägen, hon körde in i en stolpe.
Vad är det för fel på min fru?
Jag misstänker att hon lider av Capgras vanföreställning.
På 20-talet hade en fransk psykiater, Jean Marie Capgras-
- en patient som trodde att hennes familj bytts ut mot bedragare.
Tillståndet beror på att förbindelsen mellan synbarken och amygdala-
- centrum för känslorna, har skadats.
När ni ser på er fru upplever ni varma känslor.
Men Ellen känner inget särskilt när hon ser på er.
För henne är ni en främling som råkar likna hennes man.
- Varför skulle jag vara utomjording? - Capgras patienter hade tokiga idéer.
De pratade om tvillingar, kloner och robotar.
Kanske hon har fått idén från era science fiction-böcker.
- I sängen kände hon igen mig. - Eftersom ljuset var släckt.
Det är inget fel på hennes hörselcentrum.
När hon bara hör er röst känner hon på sig att det är ni.
Jag kanske kan ringa upp henne.
Vi pratar och jag går in i rummet. Då ser hon att det är jag.
En terapeut kan pröva det men just nu måste vi spela med.
Skulle inte det förstärka vanföreställningen?
Er fru skulle inte tro mig om jag sa sanningen.
Hennes känslor säger henne att ni är en bedragare.
Nu måste vi få henne till sjukhus och utreda orsaken till problemet.
- Vill ni scanna min hjärna? - Som en försiktighetsåtgärd.
Tänk om rymdvarelsen har placerat ett microchip i min hjärna.
Antagligen inte men vi kollar för säkerhets skull.
Dr Pierce, vad händer med rymdvarelsen?
FBI låter honom väl inte gå? Tänk om han angriper nån annan.
Agent Moretti får se till att FBI tar honom i förvar.
Rymdvarelsen ska inte få göra er illa igen.
Dr Pierce, det här är Jerry och Barbara Bruckner.
De är våra närmaste vänner. Ni kan tala öppet.
Ellen hade ett aneurysm i hjärnan. Troligen brast det i bilolyckan.
Blodförlusten orsakade en mindre hjärnskada.
- Det är nog orsaken till syndromet. - Kommer hon aldrig att bli bra?
Terapi har visat resultat men tills vidare får ni prata i telefon.
Vad ska jag säga? Att jag är fånge på ett flygande tefat?
Jag borde ha kört henne till sjukhus efter bilolyckan!
- Jag trodde inte... - Det är inte ditt fel!
Vi behöver inte behålla henne här.
Bara över natten. När hon kommer hem får ni inte vara där.
Jag får väl ta in på hotell.
Jag ringer och säger att du inte kan komma i morgon.
Vilken förläggare du är. Ett så viktigt framträdande.
Det är bättre att jag åker dit. Jag behöver nåt annat att tänka på.
Dr Pierce, får vi träffa Ellen?
Behöver du nåt? Jag kan köra förbi hemma hos er.
Hämta en sjuksyster, jag skulle vilja ha lite tranbärsjuice.
Var försiktig, Jerry!
Det där är inte Barbara. Det är en rymdvarelse.
- Nå? - Dr Pierce, jag förstår inte.
Varför tror hon att jag är en bedragare, men inte min man?
Hon har nog inte samma känslomässiga band till er man.
Jag borde kanske ta illa upp.
Nej, det är bra att Ellen litar på dig. Du kan vara till hjälp.
Jag ska göra allt jag kan.
Jag har aldrig behandlat nån patient med Capgras.
- Om du inte är intresserad... - Vad tycks om couscousen, Daniel?
- Beteendevetenskapliga metoder... - Först en ny telefon, sen russin.
Du hatar ju russin. Hon känner dig inte särskilt väl.
Ursäkta ett ögonblick, jag glömde tvätta händerna.
Försöker du undvika mig, Daniel?
Varför gör du så här? Det är slut mellan oss!
- Du kan slippa mig. - Medicinen ger mig skakningar.
Jag vill inte lufsa omkring och ha konstiga tics.
- Du lider inte av dyskinesi. - Det vet man aldrig.
Det är ytterst sällsynt. Du inbillar dig nog symtomen.
- Nej, det skulle jag veta. - Pröva nån annan medicin.
- Du har telefon. - Lewicki?
Hallå? Vad då?
Vet de vart hon tog vägen? Okej...
Ellen skrev ut sig från sjukhuset.
Om hon åker hem och träffar sin man...
- Kan du ge mig skjuts? - Javisst. - Nej.
Jag menar, nu. Vi måste åka nu.
Mr Resnick? Ellen?
Var inte orolig! Det är rymdvarelsen, det är inte min man!
Det ser nästan ut som människoblod.
- Varför lämnade du sjukhuset? - Preston var i fara.
Vi pratade i telefon. Jag insåg att nåt var fel.
- Jag vill träffa dig. - Det är inte så lätt, raring.
- Det där lät som vår dörrklocka! - Det är bara TV: n.
- Är du hemma? - Nej, nej, naturligtvis inte!
Jag visste vad jag hade hört.
Preston skulle aldrig ljuga för mig, om inte nån tvingade honom.
Jag ringde FBI men agent Moretti var inte där.
Jag måste veta om min man var i säkerhet.
Jag åkte hem och hittade utomjordingen på golvet.
Han var död. Det verkade som om nån skjutit honom.
Men vad gjorde han hemma hos mig?
Ni sa att FBI skulle gripa honom.
Jag blev orolig för att polisen skulle tro att det var Preston.
Jag måste visa dem att det inte var han.
Om de fick se hans utomjordiska inälvor skulle de förstå.
Dr Pierce, min man är fortfarande borta.
Ni måste hitta honom före rymdvarelserna!
Daniel, jag kom så fort jag kunde, vad har hänt?
Polisen tror att Ellen sköt sin man i vredesmod-
- gjorde sig av med vapnet och gick tillbaka för att obducera honom.
Det låter inte rimligt. De har inga bevis.
Agent Moretti, så trevligt att träffa er igen.
- Hur mår ni? - Konstapeln sa att jag får gå.
- Jag måste fortsätta arbeta. - Jag klarar mig.
Varför bjuda hit din terapeut? Du har ju slutat i terapin.
Vi diskuterade Ellen. När samtalet kom erbjöd hon mig skjuts.
Vi måste ta reda på vem som dödade Resnick, polisen gör ju inget.
Om det inte var Ellen, vem var det då?
En författare som heter A. Z. Weyland.
- En annan romanförfattare? - Definitionsfråga.
Han har skrivit en bok om när han blev bortförd av rymdvarelser.
Det är fiktion och Weyland har skickat den till alla förlag i stan.
Varför tror du att det var han som dödade Preston?
Förra månaden hotade han Preston och mig på en utgivningsfest.
Han sa att jag måste ha gett Preston hans manus.
Att Preston snott historien till sin roman.
Han skrev hotfulla brev och jag fick begära besöksförbud.
- Plagierade Preston manuset? - Jag har inte gett honom det.
Preston behövde inte sno idéer från ett psykfall som Weyland.
Hans fans kommer att bli förkrossade.
Han skulle ha läst upp ett kapitel idag på konventet.
Nu får jag väl ordna en minnesstund i stället.
Vet ni var vi kan hitta mr Weyland?
Jag vet inte var hans bås är. Jag skaffar en karta.
- Jag kan väl få titta? - Ja.
Vad gör du här?
Lewicki? Varför är du klädd så där?
Jag är Landro Calrissian, general i Rebellalliansen.
Jaså. De där uppsatserna ska vara rättade imorgon 10.00.
Det här blir värre och värre.
Seven of Nine signerar just nu i Alpha-rummet.
- Snygg dräkt. - Förlåt?
Ni föreställer väl Dr Who? Han med halsduken?
- Jag är inte utklädd! - Förlåt. Jag är från Tau Ceti 5.
Jag tar inte i hand, jag är förkyld.
Tau Cetianer är immuna mot mänskliga virus.
Jag vet vad ni tänker. Jag ser inte utomjordisk ut.
Men det är inte meningen heller. Jag försöker smälta in.
Vi Tau Cetianer kan skifta hamn och se ut som vem som helst.
Om ni såg min rätta form skulle er hjärna explodera.
- Det händer bara i dåliga filmer. - Som expert på hjärnan vet ni sånt.
- Hur visste ni det? - Jag vet mycket, dr Pierce.
- Vem är ni? - Daniel!
- Har du fått återfall? - Nej då, bara lite överstimulerad.
- Ska jag hjälpa dig härifrån? - Nej, det behövs inte!
Jag vet var Weyland finns.
Åh, vad spännade. Jag älskar berättelser med rymdvarelser.
Allt är sanning, jag har varit med om det. Nästa.
- Vem ska jag förklara det för? - Specialagent Moretti, FBI.
Moretti med två t.
Jag undrade när FBI skulle dyka upp.
Jag har frågor om mordet på Preston Resnick.
- Är Resnick död?! - Skjuten. Var var ni igår?
Det angår er inte.
Militären konspirerar för att tysta ner min berättelse.
Nu tänker FBI gripa mig för att hindra att sanningen kommer ut!
Mr Weyland...
FBI! Stanna!
Tack.
Jag ska lägga ett gott ord för er hos Lord Vader.
"En man som plågas av besökare från en annan värld"-
- "och de tragiska följderna för hans karriär och familj."
Spännande, men det är inte din bok, utan Preston Resnicks.
Du tror ju att han snott din saga, förlåt, din självbiografi.
Tror du inte jag inser hur det låter?
Första gången trodde jag att jag förlorat förståndet.
Men de kom tillbaka och jag kunde inte förneka att det var verkligt.
Du måste ha blivit sur när Prestons roman sålde, men inte din.
- Det är sånt vi kallar "ett motiv". - Jag var inte ute efter pengar.
- Varför skrev du den då? - För att hjälpa andra drabbade.
Var var du igår mellan 22.00 och 01.00?
- Ni skulle inte tro mig. - Jag är lättlurad.
Jag var trött, jag gick till sängs tidigt.
Jag önskar att jag aldrig hade blundat. De var tre stycken.
De sa inget men jag kunde höra deras tankar.
De riktade sin paralysstråle mot mig.
- Jag önskade att det skulle ta slut. - Jag är skyldig honom en ursäkt.
Det var jag som förde bort honom. Tro mig, jag ville inte.
Stråla iväg eller nåt!
Weyland tror faktiskt att han har blivit bortförd.
Hans axlar är hopsjunkna, och han hänger med huvudet.
- Han sluddrar. - Det kan bero på whisky.
Jag trodde du var expert på hjärnor.
Hjälp mig. Förlåt.
- Weyland har inte gjort det. - Han har inget alibi.
- Nej, Daniel, försök inte. - Han är utmattad och sluddrar.
Han lider av narkolepsi, troligen även av sömnparalys.
När vi sover bryts förbindelsen mellan hjärnan och kroppen.
Om man har sömnparalys vaknar hjärnan och är mycket lättpåverkad.
Man tror att man blir angripen av varelser, ofta utomjordingar.
- Eller så är allt påhittat. - Det är verkligt för honom.
När Resnick blev mördad låg han nog hemma utan att kunna röra sig.
- Moretti. - Vad är det?
Vi har sökt igenom Weylands lägenhet. Vi hittade det här.
Ballistiklabbet säger att det är mordvapnet.
Jag ringer CPD. De måste släppa Ellen Resnick.
Fascinerande teori men det verkar som om vi har rätt man.
Ellen kommer strax. Här är dr Newsomes adress.
- Jag ska se till att hon kommer. - Säg inget om er fru eller Preston.
Det skulle bara göra henne upprörd.
- Hej. - Hej, Jerry! Tack.
- Bilen står där ute. - Okej.
Dr Pierce, polisen sa att en man som hette Weyland dödade rymdvarelsen.
- Varför gjorde han det? - Jag vet inte.
Om ni träffar mr Weyland, hälsa honom från mig och tacka!
- Varför vill du tacka honom? - För att...
...nu kan inte rymdvarelsen skada mig eller min man.
Jag vet inte varför du är arg. Ellen är fri och får behandling.
En oskyldig kommer att dömas för mord.
Nån hade placerat vapnet i hans lägenhet.
Varför ville nån ange honom?
Förläggaren.
- Hon var offrets förläggare. - Men hon tipsade oss om Wayland.
Tänk om Barbara faktiskt gav Weylands bok till Preston-
-och han plagierade den.
Han gick kanske till Barbara och ville rentvå sitt samvete.
Men då skulle det komma fram vad hon gjort, så han måste tystas.
- Det här är inte bra för dig. - Vad då?
Du borde inte åta dig de här fallen. Du blir manisk.
Tvärtom! De håller rösterna borta!
- Hör du röster? - Nej, nej! Så menade jag inte.
Du vill inte gå hos mig, jag vill inte vara din Natalie.
Tur för dig att jag är kvar då.
- Sätt på dig den här. - Nej.
Inget undgår farmor. Hon ser direkt om du inte har den.
Ingen gör bättre varmkorv än Wiener Heaven.
Är det verkligen bra för dig att äta sånt här?
Doktorn varnade mig för kolesterol men sen dog han.
- Har vi inte kul? - Det börjar bli lite kyligt.
- Kan du hämta min filt? - Visst, farmor.
Ni ska skiljas, eller hur?
- Märks det? - Du ser inte på honom som förr.
Han har sårat mig hemskt.
Så tråkigt att höra.
Männen i vår släkt är själviska och kortsynta.
Donnie hade bestämt sig för att hoppa av high school.
Han ville bli bilmekaniker eller nåt.
Men jag läste lusen av honom.
Han fortsatte i skolan. Se på honom nu. Herr Advokaten.
- Okej. - Gör det inte lätt för honom...
...men om du vill ha honom, kan han förändra sig.
Det är svårt att tala om Preston utan att låta pretentiös.
Jag tänker bara säga att hans böcker var som en religion för mig.
- Preston var en stor författare. - Jag är förvånad över att se dig här.
Jag är själv förvånad.
Griper du efter halmstrån?
Du är inte den enda oväntade gästen.
Vad gör Ellen här?
Hon tror att han lever, varför gråter hon?
Det hänger inte ihop.
- Jag pratar inte med er. - Vad är det?
Ni och FBI konspirerar för att dölja sanningen.
- Vad menar ni? - Håll er på avstånd!
- Har ni pratat med Ellen? - Ja. Hon blev upprörd.
- Varför det? - Jerry är också en rymdvarelse nu.
Hon är sämre. Ni måste hjälpa henne, dr Pierce.
Rich, jag vill fråga om en patient som heter Daniel Pierce.
Hjälper medicinerna?
Caroline, du vet väl att jag inte får prata om patienterna!
Ja men jag vill sätta en schizofren patient på samma medicin.
Jag undrade om Pierce mådde bra.
Jag har ingen aning, han har uteblivit de tre senaste gångerna.
Ellen litar inte på mig. Hon gråter fast hon tror att hennes man lever.
- Varför sörjer hon plötsligt? - Det är fel sak att fråga.
Varför tror Ellen att Jerry är en rymdvarelse? Igår var han bara Jerry.
Hon lider av Capgras syndrom. Vilka tror hon är rymdvarelser?
Folk som hon har känslomässiga band till.
Hon har känt Jerry i åratal.
Hur kommer det sig att hon plötsligt har känslor för honom?
Vad kan Jerry ha sagt eller gjort det senaste dygnet-
-eftersom hon fått känslor för honom?
Jag älskar dig, Natalie Vincent.
Jag har inte tid nu, jag insåg nyss vem som dödade Preston Resnick!
- Ni har ju känt Resnicks länge? - 15 år.
Jag hittade de här på Facebook.
Ni verkar ha umgåtts mycket.
- Ni har rest till Bali och Venedig. - Vi är vänner.
Men jag är väl inte här för att se på semesterbilder?
Ni sa att ni tog illa upp eftersom Ellen inte såg er som rymdvarelse.
- Vad menade ni? - Bara ett dåligt skämt.
Det verkade som om ni var sårad för att hon inte kände för er-
- som hon gjorde för sin make och er fru.
Min fru kanske stod närmare henne. Men än sen?
- Så det sved lite? - Lite, kanske.
Ni har hyrt många bilar på sista tiden.
Ni hyrde en Hyundai Sonata-
-på Glenview Rentals den 30 augusti.
Samma dag som en Hyundai trängde Ellen av vägen.
Det måste finnas miljoner såna. Vad försöker ni säga?
Ni äger två tyska lyxbilar, varför betala för hyrbilar?
Ni följde efter Ellen Resnick. Hon skulle känna igen er egen bil.
En dag skrämde ni henne så att hon körde in i en telefonstolpe.
Jag säger inget innan jag pratat med min advokat.
En kvinna som ni tycker om fick en hjärnskada på grund av er.
- Känner ni er inte lite skyldig? - Det är inte rättvist, Kate.
Aneurysmet var inte Jerrys fel.
Om bara hennes man hade tagit henne till sjukhus...
Läkarna kanske kunde ha stoppat blödningen i tid.
- Hur kan nån försumma sin fru så? - Hon förtjänade en bättre man.
Men först måste ni röja Preston ur vägen.
- Ni ville inte skada Preston. - Jag ville bara få honom ur vägen.
Jag tänkte säga till honom att de borde skiljas.
Hon trodde ju att han var en rymdvarelse.
Preston vägrade lyssna. Han trodde att jag var tokig.
Jag insåg att han aldrig skulle lämna Ellen.
Det fanns bara ett sätt att skilja dem åt.
Men nån annan måste få skulden.
Weyland hade hotat Preston. Ingen skulle betvivla att han var mördaren.
Ni placerade vapnet i hans lägenhet.
Men på konventet trodde Ellen att ni var en rymdvarelse.
Det verkade konstigt tills jag kom ihåg vad hon sagt på polisstationen.
Om ni träffar mr Weyland, tacka honom från mig!
Hon var tacksam mot fel person så ni måste upplysa henne.
Den där knäppskallen hjälpte henne inte. Det sa jag till henne också.
Var det du som dödade rymdvarelsen? Varför?
Jag har älskat dig så länge.
Jag är gift, Jerry.
Det vet jag, men Preston kommer inte tillbaka.
Vad säger du?
FBI och dr Pierce döljer sanningen för dig.
- Vilken sanning? - Preston är död. Jag är ledsen.
- Hon grät i flera timmar. - Hon var tacksam mot er.
Men det var mer än så, eller hur?
- Hur fick ni henne att bli kär i er? - Jag gick dit.
Hon bad mig stiga in.
Det bara hände! Det var den underbaraste stunden mitt liv.
Hon vände sig till er i sin sorg.
- Men det varade inte så länge. - Nej.
- Vad hände? - Solen gick upp.
Vad har ni gjort med Jerry? Var är Jerry?
- Det är jag. - Nej, nej! Ni är en av dem! Ut!
Jag ville bara att hon skulle älska mig.
Hon gjorde det, en natt.
- Mänskliga känslor är konstiga. - Svar: ja, kommendör.
Det var trevligt. Vi ses nästa gång jag besöker er planet.
Mina hallucinationer är sällan mer förvirrade än jag.
- Du är inte från en annan planet. - Det kan du få tro.
Jag glömde ge tillbaka den.
- Behåll den. - Nej, tack.
Jag har gett den till dig. Det är din.
Sälj den om du inte vill ha den.
Vänta.
Här är dina papper.
Tack. Då är vi väl klara.
Kate, jag har gjort dumma saker.
Jag har ljugit och varit otrogen. Jag är inte ärlig mot dig nu heller.
Sanningen är att jag bad om att flyttas över hit.
Jag saknade dig.
Skicka in dem om du vill. Jag hoppas att du låter bli.
Jag har försökt ringa dig.
Jag ville hellre träffas.
Innan du säger nåt vill jag berätta en sak.
Jag har inte varit ärlig mot dig.
Jag har slutat ta min medicin. Jag borde ha sagt det.
- Jag vet det redan. - Gör du?
Jag råkade höra när du pratade med Natalie på ditt kontor.
- Säg inte att... - Du sa att du älskade henne.
Du förstår inte. Jag har en helt annan sorts relation till henne.
Hör du hur det där låter?
Förlåt att jag slutade ta medicinen utan att berätta det för dig.
Det är mitt fel. Du kom till mig som patient-
- men när du sa att du sett mig för 25 år sen-
- och blev kär vid första ögonkastet lät det så romantiskt.
Medicinen verkade hjälpa och jag var så attraherad av dig.
Det var dumt av mig att intala mig-
- att vår relation kunde vara hälsosam för nån av oss.
- Det var ett misstag. - Snälla Caroline.
Vi måste sluta träffas, Daniel. Jag är ledsen.
Säg att du ska söka hjälp. Säg att du tänker ta medicinen.
Säg att hon betyder mer för dig än jag gör.
Jag kan inte ljuga för henne längre.
Varför besvärar vi oss med förhållanden?
Neuropsykiatriker säger att vi behöver nära relationer.
Vi längtar efter kärlek.
I verkligheten slutar det oftast sorgligt.
Våra ömtåliga psyken råkar illa ut.
Varför satsar vi mot såna odds?
Kanske för att det räcker om vi träffar rätt en gång.
När det är rätt, vet vi det.
Till och med minnet av en lycklig relation ger oss bekräftelse.
Det påminner oss om att även fast vi kanske känner oss nere just nu-
-är vi aldrig riktigt ensamma.
Text: Anna Norman www.sdimedia.com
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com