Vi fant ham bablende i byen uten legitimasjon.
Han sier at CIA vil drepe ham.
- Paranoia, hallusinasjoner... - En vanlig fredagskveld.
Hei. Hva heter du?
Det kan jeg ikke si. Det er for farlig.
- Men dere kan kalle meg Dan. - Greit, Dan.
Vil du ha tyggegummi? Det beroliger alltid meg.
Det får tennene til å råtne.
Velkommen til Jerseyville psykiatriske sykehus. Bli med oss.
12 TIMER TIDLIGERE
Livet kan være dystert.
Død. Skatt.
At Cubs er ute av tvisten i august. Alt er så uunngåelig.
Med mindre vi har håp.
Da kan hjernen forestille seg hva som er mulig.
Menneskelighet, ekstatisk sex, World Series på Wrigley.
Nå tar jeg i. Kanskje det er å ta i.
Men det myldrer av håp i neuroterapien-
- takket være celler i hjernen som kalles neuroblastomer.
Disse små miraklene formes i den subventrikulære sonen etter et slag-
- og flyr bort og reparerer det skadde vevet. Utrolig.
Hjernen har sitt eget støttemannskap.
Neuroblastomforskningen er ung, men til helgen treffer Mr. Lewicki-
- andre doktorgradsstudenter i Ann Arbor for å diskutere mulighetene.
I stedet for å medisinere degenerasjonen av hjernen-
- kan vi kanskje en dag hjelpe hjernen å helbrede seg selv.
En forelesning om optimisme.
Jeg lengter tilbake til college.
Lange netter i sovesalen. Vi var så høye at vi knapt kunne...
Du kom vel ikke hit for å gjenoppleve bortkastet ungdom.
Dette er klienten min Erica Beecher.
Hun er pasient på Jerseyville psykiatriske sykehus.
Hun skal ha drept en pleier med en brevåpner.
Jerseyville er et høl.
Usanitære forhold, vanskjøtsel av pasienter...
- Var det motivet hennes? - Hun nekter å snakke med meg.
Jeg råder henne nok til å tilstå i bytte mot psykiatrisk behandling-
-men jeg trenger en ekspertdiagnose.
Hvordan vet du at hun er skyldig?
Eller at hun er alvorlig psykisk syk?
Hun hadde blod på hendene.
Og dette besvarer nok det andre spørsmålet ditt.
Hun svelget drapsvåpenet.
Du får ta oppgjøret. Pete kan ta alt det andre.
Vi klarer oss. Pakket du badebuksen? Tante Sheila har basseng.
Jeg skal ikke svømme.
Vil hun at du skal våke ved senga hennes hele helgen?
Hun har bare brukket hoften. Og du skal jo til solfylte Phoenix.
Det er notert. Nå går vi over alt sammen igjen.
Hvor mange somre var det jeg jobbet her?
Det er årevis siden.
Skriv ut dagsrapporten, tell kontantene-
- legg til terminalutskriftene, sammenlign med totalen-
- og legg alt i safen. Koden er fortsatt bursdagen min?
Svaret på spørsmålet er fem somre. Den beste tiden i livet mitt.
Husker du meg, Erica? Jeg er Ruben Bauer, advokaten din.
Min venn dr. Pierce vil snakke med deg.
Kall meg Daniel. Hvordan føles halsen etter operasjonen?
- Man venner seg til det. - Har du svelget skarpe ting før?
Jeg lever på penner og blyanter.
Jeg har svelget spiker også. En del gafler.
Vet du hvorfor du gjør det?
Tanken kommer inn i hodet og lar meg ikke være i fred.
En gang svelget jeg en bilantenne.
Jeg har liksom ikke noe valg.
Jeg har vært der.
Man vet ikke hvem man kan stole på. Vi vil få deg ut herfra.
Men du må fortelle hva som skjedde med brevåpneren.
Jeg stjal den.
Men jeg drepte ikke Laurie. Det sverger jeg på.
Jeg var i terapitime hos doktor Poole.
Han sa at jeg gjorde framskritt.
Så så jeg brevåpneren, og jeg kunne ikke slutte å tenke på den.
Så kom Laurie og sa at de hadde et problem.
Og da de gikk ut, tok jeg den.
Pleieren må ha sett meg gjemme den under madrassen-
- for hun kom til soverommet mitt den natta og tok den.
- Du må ha fått den tilbake. - Jeg fikk ikke sove.
Jeg tenkte på hvor skuffet doktor Poole ville bli.
Jeg ville be henne om å få forklare selv.
Så fant jeg henne.
Hun lå i en blodpøl-
- med brevåpneren stikkende ut av brystet.
Jeg burde ha hentet hjelp.
- Men tanken satt fast i hodet mitt. - Hvilken tanke var det?
Svelg brevåpneren, eller dø.
Erica, du sa at pleieren hadde problemer med doktor Poole tidligere.
- Husker du hva det var? - Nei. De kranglet...
- Virket det personlig? - Daniel, kan jeg få snakke med deg?
Jeg er ikke fra FBI. Du skal stille en diagnose, ikke leke etterforsker.
Diagnosen sier at hun er uskyldig.
Hun svelget brevåpneren fordi hun har ekstreme tvangslidelser.
Som en som vasker hendene konstant?
Ja. Erica svelger skarpe gjenstander. Det er en tvang.
Hun gjorde det ikke for å skjule et drap.
Så vidt du vet, kan Erica ha blitt sint på pleieren og drept henne-
-og så svelget brevåpneren av tvang.
Enhver halvkompetent advokat kan overbevise en jury om det.
Taper vi saken, har Erica ingen sjanse til å få pleien hun trenger.
- Men hvis hun tilstår... - Det er mulig at hun kan kureres.
Kureres? Vær realistisk, Daniel.
Det finnes et inngrep; strålekirurgi.
Det er kontroversielt, men kan lindre tvangslidelser.
Om hun blir frikjent, har Erica en sjanse til et normalt liv.
Vi må ha en skjellig grunn. En alternativ forbrytelse.
Et sykehus der det har skjedd et drap slipper ikke inn en forsvarsadvokat.
De slipper inn FBI. Jeg ringer Kate.
Jeg vet at hun er vennen din, men FBI jobber med aktor.
Vi må ha en annen inngang.
Hvis jeg skal se på interiørprogrammene hennes-
- så kan hun iblant kle seg tøytete og se på når jeg spiller softball.
Hjelp meg! Vær så snill!
- Hjelp meg. De prøver å drepe meg. - Hvem prøver å drepe deg?
CIA har forfulgt meg i flere uker. Det er bare et tidsspørsmål.
- Herregud. - Ro deg ned.
- Vi skal få deg i sikkerhet. - Greit. Takk.
Kate!
- Jobber du? - Bare i helgen. Pappa er bortreist.
- Vil han fortsatt gi meg juling? - Ja. Cocktail?
- En mugge Blue Moon. - Skal bli.
Jeg tar meg av et par storkarer fra hovedstaden. De elsker stedet.
Apropos utroskap... jeg møtte på Ruben Bauer ved tinghuset.
- Og det var overgangen din? - Han jobber med Pierce på en sak.
- Jobber han med en forsvarsadvokat? - Daniel kan gjøre hva han vil.
- Slutt å prøve å skape problemer. - Bauer er fienden.
Det må da plage deg litt.
Det ville plage meg om min mann var utro, men ikke sånne småsaker.
Jeg liker ikke dette. Husker du David Rosenhan fra 70-tallet?
Psykologen som latet som at han var schizofren.
Han ble sittende fast på psykiatrisk sykehus i to måneder.
Slapp av. Ruben henter meg på mandag.
Det gjelder bare en helg. Vær så snill, prøv å slappe av.
Det er jo bedre enn forventet.
Du sitter på låst avdeling med en uidentifisert drapsmann.
- Og du har avbrutt rutinen din. - Jeg prøver å hjelpe Erica.
Slutt å bekymre deg, og hjelp meg å finne ut hvem som drepte pleieren.
God morgen, Dan. Dette er Lex.
Du er på Jerseyville psykiatriske sykehus.
- Husker du hvordan du havnet her? - Politiet.
- Du var litt forvirret i går kveld. - Det var en dårlig kveld.
- Vil du at vi kontakter noen? - Nei. Det er for farlig.
Jeg skjønner. Ok.
- Har du sett noe uvanlig? - Han er uvanlig.
Lex er en pleier. Han skal gi deg medisin og ta deg til gruppeterapien.
Du virker rolig. Har du vært agent i fiendtlig territorie?
Nei. Jeg er bare rolig.
- Selv om en kollega ble drept? - Hvem har sagt det?
- Det er hemmelig informasjon. - Nei, ikke i morgen. I dag.
Oppdater journalene. Etterforskeren kommer klokka ti.
- Kom igjen! - Det er doktor Poole.
Hold deg på hans gode side, så klarer du deg.
Fortell oss hvorfor du er her, Dan.
- Det er hemmeligstemplet. - Løgnhals.
Zoey, Dan føler seg kanskje ikke helt trygg ennå.
Eller så lyver han bare. Tror du at du er bedre enn oss andre?
Dette hjelper ikke. Terapi er ment for individer, ikke grupper.
- Er du Sigmund Freud, eller? - Nei, jeg bare syner bløffen din.
Ett medlem velger å undergrave lederskapet, og kaos oppstår.
Se på tidspunktet, Daniel. Bør du ikke gå?
- Jeg føler meg ikke trygg. - Bra, Dan. Snakk om det.
En pleier ble drept her og morderen går fri.
Ikke akkurat noen vanlig nykomling, doktor Poole?
Jeg vet ikke hva du har hørt, men ingen går fri.
Tror du faktisk at Erica drepte Laurie?
Hun er ikke den typen. Hun er min venn.
La oss snakke om dine tendenser, doktor Poole.
- Du er en fascist. - Fortsett å snakke, Daniel.
Jeg tror at morderen er her på sykehuset.
Kanskje til og med her i rommet.
Kanskje det var deg, doktor Poole.
Anthony, sett deg!
Hjelp! Pasientene angriper doktor Poole.
Dr. Poole holder gruppeterapi, så han sendte meg. Jeg er dr. Lewicki.
- Kevin Reynolds, sykehusnemnda. - Jeg er ny her.
Dr. Poole nevnte aldri en granskning under intervjuet.
Er det grunn til bekymring?
Jeg kan ikke ytre meg før jeg snakker med nemnda. Det ville...
Fruen vil kjøpe hus, og før vi slår til, må jeg vite...
Der er du jo. Jenna, vis Mr. Reynolds til konferanserommet.
Jeg må låne doktoren et øyeblikk, så kommer jeg.
Vi må snakke sammen, Dan. Eller foretrekker du doktor Pierce?
Jeg kjente deg igjen med én gang.
Jeg vet også hvorfor du ikke vil si navnet ditt.
Du har hatt en flott karriere, til tross for sykdommen.
Men nå har du fått tilbakefall og uroer deg for ryktet ditt.
Jeg bekymrer meg for livet mitt om CIA finner meg.
Sinnet ditt separerer seg fra ditt virkelige jeg-
- og de virkelige utfordringene du står overfor.
Det er sikkert overveldende, men jeg kan ikke særbehandle deg.
Bryter du reglene, kommer det konsekvenser.
Denne institusjonen skulle være sikker.
Og myndighetsfyren som valser inn som om det var et supermarked?
- Har fyren fått en sikkerhetssjekk? - Jeg ba ham komme.
Hvorfor i helvete gjorde du det?
Vi er påvirket av rykter fra 30 år tilbake. Du kjenner nok til det.
Det påvirker finansieringen vår fra staten.
Jeg vil vise at vi ikke har noe å skjule.
Bortsett fra sannheten om drapet.
Det som skjedde med Laurie var forferdelig.
Det er fortsatt følsomt.
Men politiet har etterforsket, og saken er henlagt.
- Stoler du ikke på den gode doktoren? - Han er kald, utålmodig...
- Som faren din? - Farskompleks?
- Så lite originalt. - Så du vil være original?
Verket ditt reflekterer ikke det.
En distinkt mangel på selv-ikonografi.
Og se på den enorme solen.
En tydelig overidentifisering med moren.
Jeg hatet deg allerede på college.
Dan. Hvem er vennen din?
Den du snakker med hele tiden?
Du er på galehus, kompis. Det skjer.
- Det er Sigmund Freud. - Kutt ut.
- Lyver du igjen? - Han analyserer maleriet mitt.
- Hva sier han? - Den vanlige freudianske dritten.
Freud var et geni.
Tror du han vil se på mitt maleri?
Hvorfor ikke?
Denne kvinnen er svært forstyrret, Daniel.
- Hva sier han? - At det er vakkert.
Zoey?
Hennes vrangforestillinger er veldig mørke.
Kanskje de overmanner henne.
Så du også noe nå nettopp?
Jeg ser ikke ting. Jeg hører stemmer. Det er noe annet.
Ber de deg om å gjøre fæle ting?
Dette er mitt sjette besøk her. Hva tror du?
- Hvor er ølen min? - På vei.
- Vær så god. - Jeg bestilte en piña colada.
Vi er ikke på date. Du kan ikke la meg vente hele kvelden.
Og nå er hun tom for øl. Flott.
Snart er jeg tom for tålmodighet, så du bør holde kjeft.
Tro meg, du vil ikke vekke denne bjørnen.
- Hva gjør du, Donnie? - Jeg kom for familierabatten...
...men jeg får nok åpne en øltønne i stedet.
- Jeg har situasjonen under kontroll. - Kate, la meg gjøre det.
Du kan fikse appletini til purkegroupien.
Det blir som gamle dager.
- Bare til det roer seg ned. - Selvsagt.
Innkommende.
Den blå fargen på portrettet ditt-
- saboterte det bare verket, eller hadde det en annen mening?
Saboterte du bare verket, eller hadde det en annen mening?
Imiter pleier Rina.
Anthony, hvordan har vi det i kveld?
Spiste du litt deilig kyllingpai? På tide med medisinen din.
Imiter doktor Poole.
Shannon, hvordan fikk paien deg til å føle deg? Sexy?
Jeg forstår.
Og hva var det med paien som var sexy?
- Takk, takk. - Creak.
- Creak. Ja, Creak! - Nei, velg en annen.
Jeg imiterer ikke Creak! Glem det.
- Hvem er Creak? - Jeg sa glem det.
Jeg skal si deg hvem Creak er. Anthony, demp belysningen.
Kan du gi meg lommelykta?
Under mørketiden her, vi snakker 80-tallet-
- håndterte de vanskelige pasienter på en spesiell måte.
Det lå et rom på den andre siden av sykehuset.
Rommet til Creak. Der han hadde boremaskinen sin.
- Hva var drillen til? - Hull i hjernen.
For å gi grusomhetene en vei ut.
Men Creak tok ens sjel også. Man kom ut derfra død på innsiden.
Men da myndighetene grep inn, forsvant Creak.
Noen sa at han døde.
Men det er en løgn.
- Hvor er han, da? - Det sies at han tok drillen...
...og installerte seg i kjelleren, og der har han vært siden da.
- Men vet dere hva jeg tror? - Ingen bryr seg.
Du fortalte historien din. Hold kjeft nå.
Creak er nok der nede, ja.
Men han er ikke menneskelig. Han er paranormal. Overnaturlig.
For han vet alt.
Hva man tenker, hva man gjør. Og når man oppfører seg dårlig-
- venter han til natta når alt er mørkt.
Og da kommer han og tar deg!
- Anthony, det var ikke greit. - Det var et uhell.
Dere er drittsekker alle sammen!
Zoey.
Zoey, det går bra. Jeg forstår.
Iblant spiller sansene våre puss.
Det er ikke en historie. Creak er virkelig.
Bare ta medisinen din, og oppfør deg normalt så du kan komme ut.
- Før han kommer etter deg også. - Ut av rommet.
- Kom han til deg? - Ikke rør meg!
- Nei. - Jo, ta det.
Jeg hadde ikke overlevd kvelden uten deg. Ta andelen din.
Det var du som reddet meg hele kvelden.
- Akkurat som før i tiden. - Jeg visste hvem som var best.
Ja, du sa alltid at det var deg.
Det sa jeg. Men jeg visste straks at du var ekte vare.
Alle kundene ble så sjarmert av deg at de ikke merket noe.
- Det vet jeg ikke. - Det vet jeg.
Vi er et bra team bak baren.
Jeg vet hva du tenker på.
Bak baren, foran baren, på baren.
Det var ikke det jeg tenkte på.
Kanskje det er det du tenkte.
Jeg tenkte at det er sent.
Og du må gå.
Et døgn, og min eneste ledetråd er en schizofren kvinne-
- som tror at det bor et monster i kjelleren.
Monsteret er kanskje ikke en vrangforestilling.
- Tror du også at Creak er virkelig? - Nei.
Men Zoeys overbevisning kan være et produkt av drømmene hennes.
Hvilket, ifølge deg, er et forsøk på å finne ut av en gammel konflikt.
Eller en indre konflikt. Kanskje hun er overbevist om at monsteret finnes.
Fordi monsteret er henne.
Kanskje Creak representerer hennes mørke side-
-siden som hun selv ikke kan møte.
Du må prøve å få pasienten til å snakke, Daniel.
- Liker du å se på? - Hva? Nei.
Du hadde rett om drapsmannen.
- Det var Creak. - Selvsagt var det det.
Den paranoide tar aldri helt feil, Daniel.
Hvorfor angrep Creak en pleier?
Straffer han ikke bare pasienter?
Kanskje pleieren hindret en pasient i å ta livet av seg.
Hvem da? Prøvde Zoey å ta livet av seg?
Creak skal nesten ha skremt henne til døde.
- Og Laurie stoppet henne? - Og så døde hun.
Jeg gjetter at Creak ikke likte innblandingen.
- Hvordan vet du alt dette? - Jeg sover ikke mye.
Jeg har tid til å finne ut om ting.
Hvorfor skulle Creak gå etter Zoey? Har hun gjort noe galt?
Kanskje hun ikke trodde på ham.
Men nå tror hun.
Virgil er en idiot.
Han reker rundt i korridorene og hører på pleierne.
Det han sa om Creak og at du prøvde å ta livet av deg.
Hvem faen er du til å spørre meg om det?
Jeg heter Daniel Pierce. Jeg jobber med Ericas advokat.
Jeg kom for å oppdage sannheten rundt drapet på pleieren.
Særlig... Schizo-etterforskeren og kompisen hans, Sigmund Freud.
Jeg forstår det hvis du ikke tror meg.
Men jeg tror deg. Jeg tror at Creak er virkelig.
Jeg tror at han gjorde noe fælt som fikk deg til å ville dø.
- Kanskje jeg kan hjelpe deg. - Det var det Laurie sa.
- Hun er død nå. - Og Erica kan gå i fengsel for det.
Hun overlever ikke det. Du sa at hun var vennen din.
Noen kom inn på rommet mitt.
Jeg så ikke noe ansikt, bare en hanske-
-og en sprøyte med blå væske.
Jeg besvimte og våknet i et sprøtt rom-
- med masse farger og ting som endret form.
Jeg kunne ikke røre meg.
- Creak var der. - Hvordan så han ut?
Han var kledd helt i svart.
Ånden hans luktet motbydelig, som død.
Han hadde drillen sin og sa hele tiden-
- at jeg måtte glemme hva jeg så den kvelden.
- Hva så du? - Jeg så ingenting.
Men Creak sa at jeg løy.
Og hvis jeg fortalte det til noen, skulle han ta meg igjen.
Jeg kunne ikke slutte å tenke på det. At jeg aldri ville bli fri fra ham.
Jeg bare...
- Jeg følte meg håpløs. - Så da prøvde du å henge deg.
Laurie kom inn før jeg rakk å fullføre jobben.
Fortalte du henne om Creak?
Hun trodde meg.
Hun sa at jeg ikke trengte å bekymre meg for Creak mer.
Det var det siste hun sa til meg.
De torturerer pasientene med en gammel sykehuslegende.
- Laurie fant det ut og ble drept. - Av hvem?
- Det er ganske viktig. - Jeg vet ikke ennå.
Zoey sa at hun ble injisert med en blå væske.
Jeg tror det var Perinadrol.
Det er en voldtektsdop som de sikkert blandet med LSD.
- Brems litt, Daniel. - De utnytter pasienter, Ruben!
- Han stjal mobilen ut av vesken min. - Jeg trenger litt mer tid.
Du samarbeider ikke. Jeg advarte deg om konsekvensene.
- Nei! Ingen sprøyter! - Daniel!
Lot du ham skrive seg inn på et mentalsykehus helt alene?
Du kan korsfeste meg senere. Daniel trenger hjelp.
- Vi kan kjøre dit og... - Nei, Ruben.
Du har gjort nok.
Det er et stille rom, Daniel. Sov litt.
Jeg vil treffe Daniel Pierce. Nå!
- Vi kan ikke kommentere pasienter... - Doktor Pierce er ingen pasient.
Han skrev seg inn for å etterforske drapet på pleieren.
- Jobber han for FBI? - Ja.
Og FBI blir veldig gretne etter midnatt om de ikke får viljen sin.
Du begynner å få tilbake bevegeligheten.
Følg fingeren min, Daniel.
Perinadrolen begynner å avta.
LSD'en kan ta lenger tid.
- Vet du hvem jeg er? - Du er Creak.
- Men du er ikke virkelig. - Ikke?
- Han skulle være her. - Da er han bortført eller sluppet ut.
- Er alle i personalet her? - En pleier sykemeldte seg.
- Lex. - Jeg trenger informasjonen hans.
- Creak tok Dan. - Zoey.
Hvem er Creak?
Et fantasimonster som bor i kjelleren.
Creak er ikke oppdiktet!
Fortell mer om denne Creak.
Du har rettet anklager mot mitt sykehus. Om overgrep.
Og en blå medisin. Det er på tide at du glemmer.
Nei. Det kommer jeg ikke til å gjøre.
Da sørger jeg for at du glemmer det!
Det er ikke mulig.
Inngrepet er mangelfullt. Du kan miste andre minner.
Kanskje av familien din.
Deg selv.
Og så er det selvsagt smertefullt.
Ta av masken hans, Daniel.
- Hvordan fanden skal jeg gjøre det? - Ved å identifisere ham.
Personaen er hele makten hans. Du må fjerne den.
Du må bare tenke. Hvem er han?
Agent Moretti? Jeg er doktor Mitchell Poole.
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Zoey beskrev et rom med rør i taket. Kan du hjelpe meg med å finne det?
Det høres ut som et dusin rom her nede. Men vi kan lete.
Siste sjanse.
Si at du glemmer det du tror at du vet.
- Hvem er han, Daniel? Løs gåten. - Jeg kan ikke.
- Det er feil svar! - Du må.
Du er schizofren. Hjernen din kan ikke gjøre motstand stort lenger.
- Hvor skal jeg bore hullet mitt? - Kjenner du det?
Nei. Men jeg hører det.
Synestesi er vanlig å oppleve på LSD.
Hjernen din blander sammen sansene.
- Du hører taktile følelser. - Og jeg ser dufter.
- På tide at du glemmer. - Det ser hett ut.
Det ser krydret ut.
Jeg ser kanel.
Be nå for livet ditt.
Du er ikke Creak. Du er Mark.
- Hva sa du? - Du skremte Zoey, men ikke meg.
Du får ikke gjøre dette. De kommer til å avsløre deg.
Faen også.
Pokker.
Zoey sa at Creaks ånde stinket død.
Derfor tygger du tyggegummi.
Laurie fant ut at det var deg og konfronterte deg.
For helvete!
Hun hadde brevåpneren og du drepte henne med den. Erica ble pågrepet.
- Du trodde at du slapp unna. - Jeg slapp unna.
Nei. Hva gjør du?
- Hva... - Jeg slipper unna med dette også.
En gærning flykter fra rommet sitt og henger seg.
Det skjer støtt og stadig.
De kommer til å si at du er som Zoey.
Men ingen kan redde deg.
Daniel!
Mark Leighton tilsto drapet. Oppga kjæresten på kuppet.
Pleieren Rina hjalp ham med å rydde sporene.
- Så Erica er renvasket? - Ja. Hun slippes ut i dag.
Du fant ut av alt sammen.
Utenom hvorfor Mark torturerte Zoey.
- Hun så ham stjele stoff. - Fra sykehusapoteket?
Han sa at hun bare sto der og stirret rett på ham.
Så han ble Creak for å skremme henne til taushet.
Ironisk nok, så hun ham aldri.
Når Zoey hører stemmer, ser hun ikke det som er rett foran seg.
For ham må det ha virket som om hun stirret rett på ham.
Det forklarer Mark. Nå snakker vi om deg.
- Hvis jeg hadde sagt noe... - Så ville jeg stoppet deg.
Dette er den dummeste ideen du noensinne har hatt.
Takk for at du reddet livet mitt.
Ikke tving meg til å gjøre det igjen.
Har du noensinne tiltalt en seriemorder?
- Det er ikke så spennende. - Du er beskjeden. Men det er søtt.
Kan jeg spandere en drink? Jeg kan nok få deg til å snakke.
Jeg beklager. Jeg kan ikke.
- Hva faen gjør du bak baren min? - Hei, Joe.
- Kate hadde en krisesituasjon. - Har hun det bra?
Ja, det var bare noe med jobben.
Står du og flørter med de kvinnelige kundene?
- Jeg var bare høflig. - Ja, du har en fortid som høflig.
Jeg vet ikke hvorfor hun ba deg om hjelp, men jeg overtar nå.
Hva du enn synes om meg, fortjener jeg.
Men det endrer ikke at jeg elsker Kate.
Det forklarer det. Jeg har prøvd hele helgen.
La meg gjette. Skal jeg til et nytt sykehus?
- Chicago General, hvis det er greit. - Jeg var der da jeg var tolv.
Men nå har de et kirurgisk inngrep som hjelper mot tvangstanker.
De kan kanskje ta bort tvangen din.
Ta det bort?
Livet venter. Meningsfulle vennskap-
- inspirerende arbeid, selvstendighet, din plass i verden-
-alt sammen venter utenfor døren din.
Men tenk om døra var låst.
Ingen nøkkel, ingen sideutganger.
Du er fanget, mens alle andre utvikler seg rundt deg.
Det er sånn det føles å vokse opp med mentalsykdom.
Så selv om strålekirurgi kan koble ut den nevrologiske kretsen-
- der tvangsimpulsene formes, så kan den ikke spole tilbake tiden.
Operasjoner kan ikke lære oss å ta hånd om oss selv.
Eller å gjenkjenne følelser som kjærlighet, tap eller mulighet.
Vi må alle finne ut hvem vi er hinsides diagnosen.
Det er en lang prosess som begynner-
- med at vi lærer oss å stole på våre egne sinn igjen.
Mange sinnssykdommer kan ikke kureres med kirurgi.
Men som Mr. Lewicki nok har merket, så er nevrologer en sprø gjeng.
Sprø nok til å tro at hvis man kan oppdage en kur mot én sykdom-
- så kan man med tiden oppdage en kur mot den neste.
Hvilket betyr at det er håp for oss alle.
Tekst: Silje Hella www.sdimedia.com
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få din egen konto gratis. Skrive til oss på hunddawgs@gmail.com