Det er dette jeg skulle ha gjort de siste 20 årene.
- Bodd i Paris med deg. - Vi var ikke modne for det da.
Ikke det? Men jeg er det nå.
- Hva sier du til en treningsøkt? - Jeg må øve.
Hvor mye kan du trenge? Du kunne jo undervise Yo-Yo Ma i cello.
Du får bruke noe av den energien din på å skrive.
- Dr. Pierce? - Ja?
Det ble lettere hvis du hadde en mobil.
Da kunne myndighetene spore meg. Hvem er du?
Spesialagent Drexler. Jeg er FBI-kontakt i ambassaden.
- Myndighetene trenger din hjelp. - Hjelp med hva?
Vi burde snakke et annet sted.
Jeg ser at du foreleser på Sorbonne i morgen.
- Så FBI følger med på hva jeg gjør? - Det var vi som ordnet forelesningen.
En delegasjon med kinesiske vitenskapsfolk besøker Sorbonne.
Sikkerheten rundt dem er streng. De blir fotfulgt overalt.
En viss Dr. Soong har fått tillatelse til å overvære din forelesning.
Etterpå vil Dr. Soong gi deg en penn og be deg signere en bok.
Vi vil at du beholder pennen og leverer den til oss.
- Hva er så spesielt med den pennen? - Det er informasjon jeg ikke kan gi.
Jeg kan informere om at jeg ikke er typen som bare blindt følger ordre.
Alt jeg kan si, er at innholdet i den er avgjørende for vår sikkerhet.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
- Jeg burde bare avlyse forelesningen! - Det er Sorbonne, Daniel.
Et av de eldste og beste universitetene i Europa.
Dette har du ønsket deg. Hvorfor skulle du avlyse?
Fordi jeg ikke vil hjelpe FBI.
Å, du vil gjerne være internasjonal spion.
Du er bare sint fordi du ikke får vite noe om pennen.
Kanskje spissen er giftig. Eller det er en mikrofilm i den.
Jeg tror det kan være noe helt annet.
- Jaså? Hva da? - Så Miranda denne agent Drexler?
Tror du det var en hallusinasjon? Absolutt ikke!
Denne typen spionopplegg er en klassisk paranoid fantasi.
Du har ikke Max til å rettlede deg.
Du må innse at det er mulig at du tror du er bra når du ikke er det.
- Hvem ringer du? - Kate. Hun vil bekrefte Drexler.
- Klokka er 6 i Chicago. - Hun er tidlig oppe.
- Er det din eller min? - De ringer tilbake uansett.
- Mr. Lewicki. Står til? - Bare bra, dekan Haley.
Du har det vel bra nå med det store huset helt for deg selv.
Ja, det er bra. Jeg slipper å stå opp klokka 5 for å skjære grapefrukt.
- Det kunne ikke vært bedre. - Du savner ham, hva?
- Er det så tydelig? - Han må tilbake.
Han gjorde det klart at han ikke vil ha en forskerstilling.
Så hvis han ikke får undervise igjen, tror jeg ikke han kommer.
"Åpenbare brudd på rettigheter er vanlig, Jeg er et eksempel på det."
- Hva er dette for noe, Paul? - Daniel Pierce vil publisere det.
Han hevder at du tvang ham ut pga. Hans mentale sykdom.
Jeg tilbød ham en forskerstilling, og han ba meg dra til helvete.
Daniel sa han ville publisere det før han går til sak.
Går til sak? Hvilken sak?
Jeg spurte ham om det samme uten å få noe svar.
Greit. Han kan få tilbake jobben, men på én betingelse.
Be om unnskyldning? Det gjør han aldri.
Jeg har gjort mitt, Mr. Lewicki, nå er det din tur. Du får overtale ham.
1756 - MOZART - 1791
Jeg er i Paris, så selvsagt blir jeg mobbet av en mimer.
Kan du stikke? Gå, gå.
Dr. Pierce?
- Hva er det du vil? - Jeg kan avsløre mer om saken.
Kineseren jeg fortalte deg om, dr. Soong, er nevrofarmakolog.
Han har utviklet et stoff som påvirker læring og hukommelse.
En smart-pille? Nei, det har aldri vært noe som består blindtesting.
Dette gjør tydeligvis det.
- Det kan hjelpe mange mennesker. - Ikke hvis kineserne får sin vilje.
- De vil bruke det militært. - Og bedre soldaters kognitive evner?
Men dr. Soong vil at alle skal få tilgang til det.
Hjelper du oss, vil man at du skal få delta i de kliniske forsøkene.
Det høres helt ut som noe jeg gjerne vil være en del av.
- Så Natalie har nok rett om deg. - Du har vel ikke snakket med andre?
Spionoppdraget er bare en paranoid fantasi, og du er ikke ekte.
- Hei. Hvordan gikk øvingen? - Veldig bra.
Hvem var mannen du snakket med?
- Er alt i orden? - Jeg kommer straks tilbake. Hei!
Hva gjør jeg med pennen når jeg får den?
På nordsiden av Notre Dame finner du et sted kalt Point Zero.
Gå 20 skritt mot vest. En brostein der er mørkere enn de andre.
Den er løs. Gjem pennen under den.
Notre Dame, Point Zero, 20 skritt mot vest. Greit.
- Jeg finner en annen å... - Nei, jeg vil...
Det var et uhell. Du trenger ikke det.
Francois vil sørge for at du får celloen tilbake før vår lille tur.
Jeg sa at jeg ikke kan det.
Dette er Serge Lombart fra det franske kulturdepartementet.
Serge, Daniel Pierce.
- Miranda har fortalt mye om deg. - Hun har ikke nevnt deg.
Du kan stole på at Francois snart leverer den tilbake, min kjære.
Hyggelig å møte deg, dr. Pierce.
Hva var det med Gérard Depar-don't?
Serge hilste på og kom til å velte celloen min. Den fikk litt skader.
Jeg lurte mer på den lille turen han nenvte.
- Daniel Pierce, er du sjalu? - Nei. Kanskje litt.
Serge ba meg spille på en kulturtur han arrangerer.
- Da du dukket opp, trakk jeg meg. - Hvorfor det?
Jeg har ventet lenge på deg. Hva skulle jeg gjøre?
Dra til Midtøsten og la deg være alene i denne romantiske byen?
Jeg må ikke være her. Jeg kunne ha blitt med deg.
Turen går gjennom Istanbul, Lahore, Teheran.
Det tok måneder å skaffe visa.
Men hvorfor har du ikke nevnt det?
Hadde du visst det, ville du ha insistert på at jeg dro.
Jeg har prioritert karrien i 20 år, og jeg er ferdig med det.
Jeg prioriterer oss nå.
Paris er som kjærlighet, kunst eller tro.
Det kan ikke forklares, bare føles.
Jeg hørte de ordene første gang som barn. I en film. En flott film.
Gene Kelly var min introduksjon til denne magiske byen.
De fleste kjenner bare Paris fra kunst eller poesi -
- og dette kan skape idealiserte forventinger hos oss.
Paris er selvsagt ikke alltid det vi sier i filmer.
Kelnere begynner ikke alltid å synge, uansett hvor mye jeg gir i driks.
I ekstreme tilfeller kan turister få merkelige patologiske reaksjoner-
- når den idealiserte versjonen av byen kolliderer med virkeligheten.
De føler seg desorientert, opplever vrangforestillinger og paranoia.
Noen opplever også hallusinasjoner.
Denne ekstreme formen for kultur- sjokk kalles da "Paris-syndrom".
Hva sier dette fenomenet oss om hjernens evne eller mangel på sådan-
- til å tilpasse seg til det fremmede og uvante?
- Takk. - Takk.
- Flott forelesning, Daniel. - Takk, Henri.
- Vi må spise middag snart. - Ja visst. Kanskje et fransk sted.
Hallo.
POINT ZERO DES ROUTES
Gå vekk. Nei, nei.
La meg se. Ok, ni, ti, elleve...
- Det er hos dr. Pierce. - Lewicki, det er meg.
- Doc! Hvordan er Paris? - Det er Paris. Dumt spørsmål.
- Noe post? - Bare regninger og reklame.
Men det er noe. Haley har snakket med rektor -
- og Kinney vil gjeninnsette deg som lærer.
- Du må bare ringe ham. - Hvorfor skal jeg ringe den dritten?
Han vil vel snakke om det som skjedde.
Han vil at jeg skal be om unnskyldning, men det skjer ikke!
Jeg kryper ikke for ham for en jobb jeg ikke engang vil ha.
- Vil du ikke ha den? - Hvorfor skal jeg komme tilbake?
Jeg er i verdens vakrest by med en flott kvinne som tilber meg.
Jeg skriver på kafeer. Jeg går på konserter.
Jeg lever jo ut drømmen, Lewicki.
- Jeg må stikke. - Men vent, Doc...
Hei, ikke ta det. Slipp meg! Slipp meg! Hva er det dere vil?
Ikke rør noe... Ikke... Jeg...
- Hvor er den? - Hvor er hva?
Kom igjen, dr. Pierce. Du har tatt noe som ikke tilhører deg.
Jeg er amerikansk statsborger!
Du er akademiker. Ditt land skulle ikke ha involvert deg i dette.
Du forstår vel at de bruker deg fordi de kan unnvære deg?
Jeg skal være grei mot deg.
Du har 24 timer på å returnere det du tok. Gjør du ikke det...
...kan jeg ikke garantere noe.
Miranda?
Miranda? Miranda!
- Hei, hvordan gikk forelesningen? - Har du det bra?
- Ja. Hva er det, Daniel? - Jeg kan ikke forklare.
Jeg vil at du drar til den amerikanske ambassaden nå.
Dra rett dit, ikke kom hjem.
- Jeg møter deg ved hovedporten. - Ok. Jeg er på vei.
Å, pokker, passet mitt!
- Moretti. - Kate, Kate, det er meg. Står til?
Men før du svarer, det er alt jeg husker fra franskundervisningen.
- Jeg trenger din hjelp, Kate. - Ja visst.
Ring FBI her i Paris og spør etter agent Drexler. Vi samarbeider.
Fortell ham at passet mitt ble stjålet, jeg trenger ambassadehjelp.
- Har du problemer? - Ja, det kan man trygt si.
Noen kinesere kastet meg inn i en varebil-
- og truet meg hvis de ikke får tilbake pennen.
- Daniel, er alt bra med deg? - Bare ring Drexler.
Ok, jeg gjør det med én gang.
Vil han ikke komme tilbake?
Han har det tydeligvis bra i Paris.
- Sier han aldri har hatt det bedre. - Det er latterlig!
Å, han vil bare ikke ydmyke seg.
Vi må få ham til å tro at rektor er desperat -
- at mannen trygler ham om å komme tilbake.
Og hvordan skal vi få det til?
Han vil ha 15 prosent mer i lønn.
Og han ber om mer penger til forskning.
Jeg vet hva dette er, Paul. Det er utpressing.
Fortell Pierce at det ikke er noen jobb for ham her.
Hør her, rektor. Det er sikkert bare et forhandlingstrekk.
Bare kom med et motforslag.
Pierce fikk én sjanse, men ødela den pga. Grådighet.
Hva med Daniels siktelse? Du vil da ikke ha den publisiteten?
Går Pierce til sak, saksøker jeg ham for ærekrenking.
Dr. Pierce? Du ville visst snakke med meg?
Nei, det er feil. Jeg vil snakke med FBI-kontakten.
- Det er en mann, agent Drexler. - Jeg er agent Drexler.
Bedragerens kort så akkurat slik ut.
Vi må finne ham. Å gi seg ut for en FBI-agent er et føderalt lovbrudd.
Det er mye større enn det. Han ba meg være kurér for ham.
- Og hva skulle du levere? - En smart-pille fra Kina.
Kineserne visste at dr. Soong hadde gitt meg den.
De truet meg i en bil, de lette etter den i Mirandas leilighet.
Den falske Drexler er nok agent for en fremmed regjering.
Miss Stiles, en av mine agenter blir med deg tilbake til leiligheten.
Dr. Pierce og jeg vil se om vi kan finne denne mannen.
- Drar du til Paris i kveld? - Du skulle ha hørt ham, Donnie.
Han var overbevist om at han samarbeidet med en FBI-agent.
Men agenten var ikke en mann som Daniel sa, det var en kvinne.
Hun sa at hun ikke samarbeidet med Daniel.
Hun hadde ikke hørt om Daniel Pierce før jeg ringte.
Så enten er han involvert i en ukjent sammensvergelse...
- Eller han bryter sammen. - Uansett trenger han min hjelp.
Jeg vet at du synes at jeg overreagerer.
Jeg skulle si at hvis du er bekymret for Daniel, er jeg det også.
Jeg blir med deg.
Det var denne, jeg sverger. Det må være en av disse.
- Kanskje det var et annet sted. - Det var her!
Du! Du! Hei! Hei der!
Hei! Du har vært her i hele dag.
Har du sett noen tukle med brosteinene der borte?
Jeg vet du ikke kan snakke, men dette er viktig.
Dr. Pierce, hvem er det du snakker til?
- Vi får dra tilbake til ambassaden. - Nei, nei. Jeg...
Jeg snakket virkelig med en kinesisk vitenskapsmann på Sorbonne.
Og jeg kan bevise det.
Jeg vet ikke hva du mener, Daniel.
Det er ingen kinesisk delegasjon her nå.
Men det var en mann, dr. Soong. Jeg signerte en bok for ham.
Men hvis han deltok i et offisielt besøk, ville jeg ha vært informert.
Nå må jeg gå. Jeg har en time.
Kineserne dekker sine spor.
Det er Collins. Jeg er med Miss Stiles i leiligheten hennes.
Falsk alarm her. Enten lyver fyren, eller så har han en livlig fantasi.
Jeg vet at du gjorde en viktig jobb for Chicago-kontoret.
Derfor tok jeg deg på alvor.
De har flinke engelsktalende leger her.
- Det er ikke noe jeg innbiller meg! - Jeg kan ikke gjøre mer.
Jeg beklager.
- Kineserne kom og ryddet her. - Hvorfor skulle de gjøre det?
For å få meg til å framstå som en tulling for FBI.
Den lampen var i tusen biter. De må ha funnet en helt lik.
Daniel, jeg tror du trenger å snakke med noen.
Daniel, hun har rett. Får du ikke orden på dette -
- vil du miste den eneste kvinnen som faktisk vil ha et forhold til deg.
Den falske Drexler var ikke en hallusinasjon. Miranda så ham også.
- Snakker du med Natalie? - Kom igjen, Daniel.
Den FBI-agenten var kanskje bare en turist som spurte om veien.
Så jeg diktet bare opp en falsk FBI agent-
- som tilfeldigvis hadde samme navn som den ekte agenten?
Ikke rør den.
Professor Pierce? Dette er dr. Soong. Jeg trenger din hjelp.
- Hvor er du? - Jeg er under Pont au Double.
Men de er etter meg. Jeg trenger beskyttelse, asyl.
- Pont au Double, jeg kommer. - Professor Pierce, vær forsiktig.
Ikke stol på noen. Ikke engang de som står deg nærmest.
- Er du med på dette? - Med på hva?
- Jeg må gå. - Gå hvor? Det er nesten midnatt.
Daniel, du må til en lege. La meg kjøre deg til sykehuset.
Daniel, hør på henne.
Hadde jeg ikke visst bedre, ville jeg tro dere samarbeidet.
Dr. Soong?
POLITI
Så en falsk FBI-agent manipulerte deg-
- til å få et eksperimentelt stoff fra denne dr. Soong.
Så ble du tatt av kinesiske agenter som truet deg?
Deretter fant du dr. Soong skutt og drept -
- trolig drept av sine egne for å ha gitt deg stoffet.
Takk. Jeg visste jeg burde gå til franske myndigheter først.
Europeere er så mye mer opplyst enn amerikanere.
Dr. Pierce...
Du liker visst å løpe rundt i Paris, og leke internasjonal spion, hva?
Men da du fortalte historien til din ambassade, trodde de deg ikke -
- så du ville gi dem bevis for å overbevise dem.
Jeg tror du fant en tilfeldig kineser og drepte ham-
- for å underbygge din latterlige historie.
Jeg drepte ikke dr. Soong!
Nei, offerets navn er ikke Soong, det er Lang. Han hadde ID på seg.
Mr. Lang er ikke professor.
Han er arbeider og jobber i Frankrike på arbeidsvisa.
Visa og ID kan være falske! Kineserne vil at mannen forsvinner.
Etterforskes ikke dette, slipper de unna et drap.
La oss ta det fra begynnelsen igjen. Vær så snill.
Sannheten denne gang.
- Så hva gjør vi nå? - Vi er på universitetet, Mr. Lewicki.
- Og hva er den første regelen der? - Ikke ha sex med studentene?
Den første regelen er "publiser eller dø."
Dra over til Star-Herald og si at din sjef vil ha dette på trykk i morgen.
Men Doc skrev ikke dette, vi gjorde det.
Og oppdager han det, dreper han oss.
Bare ta det fordømte brevet og gå. Vær så snill.
Takk.
Å, agent Moretti, gudskjelov at du er her! Kom inn.
Serge, jeg må ringe deg senere. Greit.
- Dette er Donnie Ryan. Er Daniel her? - Han er på politistasjonen.
- Hva skjedde? - Han ble funnet med et lik.
- Du overreagerte visst ikke. - Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Vi skal hente ham. Vet du hvor han er?
Dr. Pierce skal ingen steder. Han er vitne, mulig mistenkt i en drapssak.
Jeg kjenner litt til loven. Dr. Pierce har rett til bistand.
Hvis du ikke er godkjent advokat i dette landet, får du ikke se ham.
Hør her, jeg jobber også i politiet.
Jeg vet at du vil løse saken, og jeg vet at dr. Pierce vil samarbeide.
Han kan trolig bidra til å løse saken. Men du må forstå-
- at hans mentale tilstand er litt sårbar.
Og å stenge ham inne og spørre ham ut i timer, kan gjøre stor skade.
- Takk, det var til stor hjelp. - Hva skal det bety?
Nå som jeg vet at han er gal, kan jeg få ham psykiatrisk evaluert.
Du forstår ikke. Daniel er ikke voldelig.
Hallo?
Jeg antar dr. Pierce har viktige venner. Jeg skal løslate ham.
Vi må ha tak i materialet og finne ut hvordan de endret Soongs identitet.
- Fint å se deg også, Daniel. - Vi går over Drexlers hode...
...og samarbeider med departementet eller kanskje CIA.
Slapp av. Vi finner ut av det på veien hjem.
- Dere setter meg ikke på et fly. - Vi mener hjem til Miranda.
Skal du noe sted?
Kan vi få snakke sammen?
- Jeg tar toget til Berlin. - Berlin?
Derfra flyr vi til Istanbul.
Ikke si at du drar på turné med den fyren?
Du kan takke Serge for at politiet lot deg gå.
Han har en venn i justisdepartementet og ringte ham.
For å score poeng hos sin amerikanske elskerinne?
- Ligger du med ham? - Serge og jeg... Vi var kjærester.
Jeg visste det! Jeg visste det! Den frosken!
Daniel, du og jeg hadde det fantastisk i Chicago.
Men jeg visste ikke om jeg fikk se deg igjen.
Og for tre uker siden dukket du bare opp, uten å ha ringt eller noe.
Men likevel gikk jeg til Serge og sa at det var slutt.
Jeg måtte gi deg og meg en sjanse...
...for du var den som forsvant.
- Så hvorfor drar du med ham? - På grunn av dine symptomer.
Du snakker med folk som ikke er der, du har paranoia.
Det skremmer meg. Jeg trodde jeg kunne klare det, men det går ikke.
Det blir enklest hvis jeg bare drar.
Du har vennene dine her nå.
Jeg er så...
Jeg er så lei for det.
- Hvordan føler du deg? - Som en idiot.
Jeg trodde det var en kvinne som kunne takle hvor sprø jeg er.
Tusen takk, Daniel.
Jeg klandrer henne ikke. Jeg er ikke helt normal.
Kanskje du fantaserte noe av det, men den døde fyren var jo ekte.
Kanskje han skjøt seg selv. Det er mange selvmord her.
Så samtidig som du finner på en sammensvergelse med kinesere-
- er selvmordsofferet du finner også kineser? Hva er oddsen for det?
- Hva kan vi gjøre med det? - Det samme som i Chicago.
- Dere kan ikke jobbe her. - Vi kan stille noen spørsmål.
Det er uansett et puslespill her, og din beste terapi er jo puslespill.
Så la oss løse dette.
Mrs. Liu sier offeret flyttet inn hos henne i fjor.
Han sparte penger for å sende til familien, men tapte alt på spill.
Men da var det kanskje et selvmord.
Hun sier at hun så ham for noen dager siden, han hadde fått seg jobb.
Agent Moretti? Agent Drexler.
Fransk politi har klaget over at dere etterforsker her.
- Dere får ta neste fly fra Paris. - Du kan ikke kaste oss ut av landet.
Agent Moretti er beordret tilbake, og drar ikke dr. Pierce, har vi tiltak.
- Jeg kan ikke. Jeg har ikke... pass. - Rett fra trykkeriet.
Jeg ønsker dere god tur.
Det var som bare... Det gikk faktisk igjennom.
Jeg prøvde å advare deg.
Telefonen har ringt hele morgenen. Sponsorer truer med å trekke penger.
- Og studentene skal protestere. - Hva hadde du ventet?
- Vi må ordne dette, nå. - Jeg tror ikke det blir så enkelt.
- Hva mener du? - Daniels pris har gått opp.
Vi har endelig et spor, og de kaster oss ut.
Jeg vil følge opp saken med fransk politi og Interpol.
Ble Mr. Lang drept, skal vi finne ut hvem som gjorde det.
Du prøver å fortelle meg noe. Hva er det?
Jeg graver meg et hull. Jeg...
Du går... Skal jeg gå vekk fra dette?
Eller skal jeg ikke gå... Jeg vet ikke...
Jeg har ikke tid til leker, bare fortell hva du prøver å si!
Din gale amerikaner!
Hold deg unna meg! Du skremmer bort kundene!
Dra hjem igjen, din idiot!
- Hva var det for noe? - Jeg har hallusinert mimere.
- Det var ingen hallusinasjon. - Jeg vet det.
Jeg trodde han var det, men han var ekte.
- Forestillingen var ekte. - Hva?
- Vi må skynde oss! - Flyet går ikke på mange timer.
Vi skal ikke til flyplassen. Vi skal nå et tog!
Miranda! Miranda, ikke gå på det toget!
- Daniel, hva gjør du her? - Jeg trodde det var to muligheter.
Enten blir jeg gal, eller så skjedde det. Men det er en tredje mulighet.
Dr. Soong, den falske Drexler, kineserne, de var ekte folk-
- som gjorde det de gjorde for å få meg til å virke gal!
Kineseren jeg fant, var nylig tilbudt en jobb.
Jeg tror den jobben var å spille rollen som dr. Soong.
- Og så ble han drept? - Ja, og jeg virket farlig på deg.
- Daniel, hvem ville gjøre noe sånt? - Han.
Det er latterlig.
- Hvorfor skulle jeg gjøre det? - Du ville ha med Miranda på turné...
...men hun ville bli i Paris med meg. Det måtte du endre på.
- Min kjære, din venn er veldig syk. - Og han pleier å ha rett.
- Jeg hjalp ham ut av fengsel. - Etter at Kate og jeg kom.
Du visste hun ikke ville reist hvis jeg var i fengsel eller på galehus.
Og da kunne Miranda bli med deg.
Du sa at Daniel ville klare seg nå som vennene hans var her.
Selv om jeg ville du skulle ha gått fra Daniel, kunne jeg ha blitt her.
Jeg måtte ikke ha deg med på tur.
Han trengte ikke henne. Han trengte celloen hennes.
Du ødela den, så du kunne få den reparert.
Han kunne ikke bare finne en ny cellist. Å få visa tok lang tid.
- Chérie, han trenger hjelp. - Miranda tar celloen gjennom tollen.
Det er perfekt for å smugle noe.
- Smugle hva? - Det skal vi finne ut.
Ikke rør den! Ikke rør den! Daniel, hva gjør du for noe? Slutt!
Slutt! Daniel! Nei! Nei! Slutt!
Herregud...
Politi!
Ok, ok.
Vent litt!
Hva er dette?
- La du det i celloen min? - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Sa du ikke noe om å fly til Teheran?
Avansert teknologi gjemt i en cello til et land som utvikler kjernevåpen?
Hvem kan bedre lage et falskt spionplott enn en ekte spion?
Dere arresterer feil mann. Arrester ham.
- Jeg beklager celloen din. - Jeg vurderte å kjøpe en ny uansett.
Daniel, jeg...
Det jeg sa, slutningene jeg trakk... Jeg skulle ha trodd deg.
Hvorfor skulle du det? Sannheten er at jeg er gal.
En dag har jeg ingen kontakt med virkeligheten lenger.
Nå vet vi at det ikke er noe du vil ha.
Det er bra. Det er bra at vi vet det.
I morgen tidlig. Ja.
Det er fint hvis du holder meg informert om etterforskningen.
Fransk etterretning tror at Serge er iransk dobbeltagent.
Du hadde rett, Daniel. Serge hadde planlagt alt sammen.
Ja. Med mindre han ikke gjorde det.
Kineserne var vel ikke hjernen bak. Eller den falske agent Drexler.
Max.
- Vi er i Paris. - Vi er i Paris.
- Lewicki? - Jeg kan oppdatere det vi pratet om.
Ikke bare tilbyr rektor å gjeninsette deg som lærer -
- han gir deg 35 prosent lønnspålegg og parkeringsplass.
Hva skal jeg med en parkeringsplass?
Du må komme tilbake. Det er ikke det samme uten deg.
Jeg visste at Kinney ville komme krypende tilbake på hender og knær.
Vet vi hva? Vi holder ham litt på pinebenken...
- ...og så sier jeg ja. - Ja.
Når du er tilbake, burde vi tilbringe mer tid sammen.
Vi burde kunne prate sammen som menn.
Kanskje vi til og med kunne...
- Doc? Doc, hallo? - Legg på, og prøv nummeret igjen.
Jeg tror jeg drar tilbake til hotellet.
- Kom igjen, det er tidlig. - Nei. Kos dere, så ses vi i morgen.
Det er fælt å miste den jenta man vet at man burde ha.
- Ja, jeg synes også synd på ham. - Jeg snakket ikke om Daniel.
Jeg mistet deg en gang.
- Jeg vil ikke at det skjer igjen. - Det er greit, Donnie.
Katherine Rose Moretti...
- ...vil du gifte deg med meg? - Igjen?
Tekst: Marion Larsen www.sdimedia.com