Föreställ er hur ni lär vara om 20 år.
Kommer ni att vara gifta och ha 2,4 barn och villa?
Kommer ni att vara miljardärer? Eller sova ruset av er i en gränd?
När man tänker på sig själv-
- aktiveras ett område i den ventromediala prefrontala kortexen.
Men när några av er tänker på hur ni kommer att vara i framtiden-
- reagerar hjärnan nästan som om man tänker på nån annan.
Det kan vara ett problem, för folk som gör det-
- skaffar sällan försäkring eller sparar pengar.
Varför bry sig?
Glöm lektionerna och drick lite till.
Läxorna är era framtida versioners problem. De arslena kan fixa det.
Några vandrare i Libertyville hittade ett ruttnande lik i skogen i går.
Man identifierade det med hjälp av tänderna.
FBI-agent Anne Marie Bishop.
Borta i fem år. Hon började i Chicago när jag flyttade till Washington.
Du slutade ju hjälpa dem, men minns du henne?
Ja. Jag träffade henne på din avskedsfest.
Dr Pierce. Det här är agent Bishop.
- Ni ska jobba med henne hädanefter. - Jag har hört mycket om er.
Jag jobbar bara med en person här, och det är inte du. Jag slutar.
- Den behöver du. - "Köttätarens guide till Washington."
Tack, Phil.
Man tror att Bishop blev kidnappad av Larry Ulrich.
En droglangare som hon utredde. De satte dit honom för narkotikan-
- men de hade inga bevis mot honom för kidnappningen.
Ingen dödsorsak än, men de testar efter gift i håret.
Men när jag tittade i Bishops mapp-
- hittade jag det här. "Ring doktor Pierce angående Lindsay."
Kontaktade hon dig?
Förlåt, men jag kan inte hjälpa dig med det här.
Vet du inget om Lindsay eller varför Bishop tänkte ringa dig?
Jag är ledsen. Jag är upptagen.
- Daniel, är allt okej? - Ja.
Jag är bara...
Okej. Ursäkta att jag störde.
- Hej. - Daniel, du kom.
Jag trodde inte att du skulle åka så snart.
Vicedirektören vill att jag kommer till Washington direkt.
Jag ville bara säga hej då och lycka till.
Jag vill skåla för Kate Moretti.
- FBI: s framtida direktör. - Kom igen, Phil.
Du blir nästa J. Edgar Hoover.
Natalie? Natalie?
Natalie?
Vad är det? Dyker inte Natalie upp när du vill?
- Inte sen jag bad henne gå. - Jag förstår inte.
Inte jag heller, men den jäveln Rosenthal sa åt mig att göra det.
Jag bad henne gå, och nu är hon borta.
Har det här med agent Bishop att göra?
- Hur känner du till det? - Jag såg det på tv.
När du blev inlagd på Rexford skrek du att hon blev kidnappad-
- och att kidnapparen ville åt dig.
- Dr Rosenthal! Kom hit! - Han dödar er för att komma åt mig.
Förstår ni inte? Släpp mig! Vad är det där? Nej! Inga sprutor!
Jag hade vanföreställningar på Rexford.
Prata med doktor Rosenthal.
Han hjälpte dig ju förra gången. Vi åker dit i morgon bitti.
Jag hatar den här fängelsehålan.
- Vi gör det senare. - Du gick ju med på det här.
Han hade bara tid nu.
- Ta det lugnt. Jag hämtar lite te. - Okej.
Umgås med folk? Det kanske jag inte vill.
Vad ska jag prata med andra människor om?
Kan jag inte få lite färsk frukt?
- Nätmelon eller grapefrukt. - Doktor Pierce...
Det går emot sjukhusets regler, men kan ni ge mig er autograf?
- Har du läst den här? - Ja. Jag pluggade psykologi.
- Och nu tömmer du bäcken. - Jag är pank. Men jag ska börja...
Du är en av nazisterna som band fast mig vid sängen.
Jag tänker inte ge dig min autograf. Stick.
De säljer frukt nära min busshållplats varje tisdag.
All frukten är organisk. Jag kan köpa lite åt er.
- Vad heter du? - Max Lewicki.
- Skitsnack. - Nej.
Mina föräldrar är polacker.
Okej. Köp lite organisk frukt åt mig, så kanske jag ger dig en autograf.
Det börjar igen. Fallet.
Fallet jag aldrig löste och som gjorde att jag hamnade här.
De har hittat agent Bishops lik.
Kate bad mig om hjälp.
- Vad sa du? - Jag sa nej.
Men tänk om det visar sig att Bishop dog på samma sätt som de andra?
Vi har jobbat ihop till och från i fem år.
Jag vet att du tror att fallen hjälper dig att fokusera.
Du har kanske rätt.
Det här fallet är farligt för dig.
Du kan bryta samman och hamna i en låst cell i stället för mitt kontor.
Du har rätt. Du har rätt.
Jag... Jag måste hålla mig utanför det här.
- Daniel. - Jag måste hjälpa dig med fallet.
Jag slutade hjälpa FBI när du flyttade.
Jag fokuserade på att utbilda privilegierade små latmaskar.
Några månader senare dök agent Bishop upp.
Doktor Pierce?
- Får jag låna er en timme? - Jag har slutat.
Jag behöver er hjälp med ett vittne i ett narkotikafall.
Jag är upptagen med att sudda.
Vittnet är bipolärt. Ni bryr er visst om sinnessjuka.
Justin Biggs. Datageni och f.d. heroinmissbrukare.
Han drev en narkotikahemsida. Som amazon för droger.
Jag vet inte vad det är.
Justin skulle vittna och blev ren, men han dök inte upp i rätten.
Han var borta i tre dagar, och utan stjärnvittnet-
- blev fallet avvisat, och droglangaren släpptes fri.
I morse hittade man Justin sovande på en parkbänk.
Han berättade en historia om kidnappning och heroin.
- Han har börjat ta droger igen. - Åklagaren tror att han ljuger.
Han kommer att råka illa ut.
Men jag tror att droglangaren lät kidnappa Justin-
- så att han försvann några dagar och inte kunde vittna.
- Eller så kan han väl ha brutit ihop? - Ja, om han är manisk.
Utan er hjälp åker han i fängelse, och där får han ingen hjälp.
Så jag pratade med honom.
Jag skulle köpa cigaretter häromkvällen.
Nån tog tag i mig bakifrån och la nåt över munnen på mig.
När jag vaknade satt en man framför mig.
- Hur såg han ut? - Det var suddigt.
Jag hade tappat glasögonen. Jag har lånat de här.
Du hade heroin i kroppen.
Jag vet vad alla tror, men han finns på riktigt.
Han gav mig en massa droger.
- Och han ställde en massa frågor. - Om vadå?
Jag vet inte. Som om han var polis. Han förhörde mig.
Det var inte billiga grejer.
Det var äkta vara.
Jag låtsades svimma. När han gick stack jag.
Och så väckte polisen mig på bänken.
Det verkade inte som en psykos, och det sa jag till Bishop.
Justin blev kidnappad, men droglangaren var inte inblandad.
- Varför inte? - Varför dödade han honom inte?
- Justin tjänade ju pengar åt honom. - Det sa Bishop också.
- Vem kidnappade honom, då? - Jag vet inte.
För att förtydliga... Anser ni att Justin talar sanning?
- Ja... - Tack.
- Var det allt? - Jag bad om en timme.
Låt mig lösa fallet.
Ni är vår konsult. Vi är inte som Mulder och Scully.
Va?
Det började dyka upp folk som tagit överdoser. De hade sprutan i armen.
Det var rent heroin i sprutorna.
En del av dem hade aldrig tagit heroin förut.
Precis som Justin försvann de innan man hittade dem döda.
Jag började gräva runt lite och pratade med familjerna.
Många av offren hade allvarliga psykiska störningar.
Bipolär sjukdom, schizofreni... Jag berättade det för Bishop.
- En seriemördare? - Som förhör psykiskt sjuka personer.
- Varför det? - Han är kanske psykopat.
Men det är ett perfekt mord.
Han låter nålen sitta kvar i offren. De ser ut att ha tagit en överdos.
- Vad ska jag göra? - Kolla antalet överdoser.
- Vi måste hitta ett mönster. - Det är långsökt.
Om det finns en chans att jag har rätt...
Vill du ha det på samvetet?
En vecka senare ringde Bishop äntligen.
- Hallå? - Det är Bishop. Ni har nog rätt.
Kom till kontoret i morgon.
- Men hon dök inte upp. - Hon blev kidnappad.
Mördaren måste ha tagit Bishop och bevisen hon hade.
Hennes chef lyssnade inte på mig.
Jag vet inget om nån seriemördare. Bishop utredde Ulrich.
Ursäkta. Jag måste prata med pressen.
Tack för att ni kom. Som ni vet har agent Anne Bishop blivit kidnappad.
Vi erbjuder en miljon dollar för information om var hon är.
Agent Bishop har fallit offer för en seriemördare.
Han ger offren överdoser av heroin och...
Mördaren är verklig! Fler kommer att dö!
Jag visste inte att du hjälpte Bishop. Varför ringde du inte?
Det gjorde jag, men du ringde aldrig tillbaka.
Moretti? Doktor Pierce är i luren.
Katherine Rose Moretti. Ser man på.
Donnie Ryan. Använde du dricksen för att köpa kostymen?
Jag är inte bartender längre. Jag är åklagare. Titta på dig.
FBI-agent i Washington.
Moretti? Ska du svara?
Säg till doktor Pierce att jag ringer tillbaka.
Vad gör du i kväll?
Daniel...
Jag är så ledsen. Du har rätt.
- Jag glömde bort det. - Du var ju upptagen.
Men efter presskonferensen blev jag alltmer paranoid.
Om mördaren hade sett press- konferensen kunde han komma åt mig.
Daniel, tänk efter.
Det var kanske inte en seriemördare.
- Droglangaren kanske tog Bishop. - Skitsnack.
Hon ringde ju och sa att jag hade rätt.
Det kanske var en hallucination. Det var ingen annan här.
Daniel? Är du där?
Daniel! Kom igen!
Daniel, sluta! Sluta! Det är jag. Det är Paul.
Ring efter ambulans.
Paul följde med till akuten.
Jag fick en massa medicin. Jag hade kunnat vara fast där-
- men så fick jag en säng på Rexford. Jag var där i nästan ett halvår.
Du sa till alla att du tog ett sabbatsår.
Paul försökte dölja att jag satt på dårhus.
Det måste ha varit hemskt.
Tja... Jag blev åtminstone av med vanföreställningarna.
Tills jag tvingade dig att återuppleva det hela.
Moretti.
Ja.
Tack. - Rättsläkaren har testat färdigt Bishops hår.
- Det fanns heroin i det. - Jag hade rätt.
Nej, det kan ha varit droglangaren. Han hade både motiv och droger.
Jag berättade för Bishop om en seriemördare, och så försvann hon.
- Om du blir inblandad... - ...blir jag kanske knäpp.
Men om jag inte löser fallet blir jag utan tvekan knäpp.
Blev inte agent Bishop mördad av droglangaren?
Vi har en alternativ teori. Nämnde hon en rad överdoser?
Hon bad om en lista på alla överdoser i countyt det senaste året-
- men bara de som involverade heroin.
Hette nån av dem Lindsay?
Här. Lindsay Hansen. 12 november 2008.
Det låter som rätt tjej.
Missbrukare kan aldrig sluta.
Vi behöver våra droger.
- Listan slutar i maj 2009. - Ja, det var då Bishop bad om den.
- Hur många har det varit sen dess? - Jag kan kolla, men det tar tid.
Vem var Lindsays närmaste anhörige?
- Hade er dotter tagit heroin förut? - Gud, nej.
Jag sa det till agent Bishop. Lindsay var livrädd för sprutor.
Lindsay hittades den 12 november 2008.
När såg ni henne senast?
Tre dagar innan dess.
Jag gav henne en puss...
...när vi sa hej då.
Och så gick jag till jobbet.
Grannen ringde polisen, för Lindsay skrek och krossade ett fönster.
Polisen insåg att hon var sjuk, så de ringde efter ambulans.
Sjukhuset var fullt, så de ringde mig. När jag kom dit var hon borta.
Hon skickades ut på gatan. Så går det med budgetnedskärningar.
Folk har ingenstans att ta vägen eller hamnar i fängelse.
- Politiker verkar alltid... - Daniel!
Minns ni nåt mer som ni och agent Bishop pratade om?
Hon ville veta vad som hände med Lindsay efter sjukhuset.
Hon frågade om Lindsay hade några vänner...
...som hon kunde vara hos, men jag berättade...
...att Lindsay bara hade mig.
- Stackars kvinna. - Vi pratar med polisen.
Jag undrar var grannen är nu. Och om nån på sjukhuset minns Lindsay.
- Det är dr Swank. - Dr Swank?
Din vän hade rätt. Överdoserna slutade inte 2009.
Vi har ett 20-tal till som stämmer in. Bara rent heroin.
- När skedde den senaste överdosen? - För en månad sen.
En vit man som inte reagerade. Det var ännu en missbrukare.
- Några vittnen? - En gammal tant såg en bil.
- Efterlyste ni den? - Hon sa att bilen bara dök upp.
Hon kan inte ha sett nåt. Hon var blind.
- Ursäkta, frun. - Smyg er inte på folk!
Ursäkta. Är ni Stacia Clairborne?
- Ja, sen 73 år. - Jag heter Kate Moretti. FBI.
Jag är doktor Daniel Pierce.
Vi vill prata med er om liket man hittade bakom er byggnad.
Jag pratade med den fräknige polisen, men han lyssnade inte.
- Kan ni se? - Ja, när det inte går för fort.
- Kan ni se det här? - Vadå?
Nu, då?
- Jag kan inte spå i handflator. - Ni har akinetopsi.
Jag vet inte vad det heter, men jag klarar mig med min käpp-
- så att ingen försöker springa in i mig.
Det kallas för rörelseblindhet. Hjärnan ser bara stillastående saker.
Vad hände när ni såg liket?
Jag tog ut soporna och hörde en bil.
Bilar gör mig nervös, för jag ser dem inte.
Plötsligt dök det upp en stor bil, och så försvann den igen.
Men så låg det ett lik där.
Ni såg visst registreringsnumret? Kommer ni ihåg det?
NCC 1764.
Min syn krånglar, men mitt minne funkar fortfarande.
- Din jävel. - Har vi ett möte?
- Seriemördaren är äkta. - Du skulle ju släppa fallet.
Ett vittne såg nån dumpa ett lik från en bil med stulna skyltar.
Om du inte hade sagt att jag in- billade mig det hade offren överlevt.
- Jaha, så det är mitt fel? - Ja. Och mitt. Jag lyssnade på dig.
Om det här är sant och mördaren fortfarande mördar folk-
- är jag ledsen att jag oavsiktligt hindrade FBI från att fånga honom.
Men varken jag eller du är ansvarig för mördarens handlingar.
Du kanske tror på det, men det gör inte jag.
Varför kom du hit? För att säga att jag hade fel?
Nej. Jag kom hit för att sparka dig.
Lewicki? Lewicki!
- Vad är det? - Det är nån där ute.
Det är ingen här.
Det ordnar sig. Det ordnar sig.
Det ordnar sig.
Ta medicinen. Vi ses nästa vecka.
- Jag skjutsar honom. - Jag är inget barn.
Ska du ta bussen? Nån måste ju ta hand om dig.
Doc. Vad bra att jag fick tag på dig.
Här får du tills du kan köpa lite själv.
Vill du ha ett jobb?
Är allt okej?
Jag vet att jag är krävande.
Du håller koll på mitt schema, hittar obskyra kassettband-
-och köper organisk grapefrukt.
- Du behöver inte... - Jo, det gör jag.
Jag uppskattar det.
Den är inte organisk.
- Va? - Grapefrukten.
Jag köpte den i matbutiken. Den är nog full av bekämpningsmedel.
Hur länge har det här bedrägeriet pågått?
Inte särskilt länge.
Kanske ett par år. Men du sa ju att den organiska frukten var bitter.
Och den här är mycket billigare, så jag...
- Jag öppnar dörren. - Strunta i det. Du får sparken.
Igen?
En polis såg bilen. När han skulle stoppa den stack den.
- Kom mördaren undan? - Ja. Han knuffade ut en kvinna.
Hon var bunden. De körde nästan på henne. Hon är vid liv.
Jag var på väg hem från kliniken när nån tog tag i mig bakifrån.
Han la nåt över munnen på mig. Jag kunde inte andas.
Sen blev det svart.
När jag vaknade kunde jag inte se nåt-
- men jag var i en bil. Vi åkte fort. Jag trodde att jag skulle dö.
Jag böndbad honom: "Snäll, släpp mig. Jag tänker inte berätta nåt för nån."
Du är säker nu.
Tasha, du nämnde en klinik. Har du en psykisk störning?
Tror ni att jag är galen? Tror ni mig inte?
Han som attackerade dig ger sig på personer med psykiska störningar.
Jag går till en psykolog. Mannen som tog mig-
-sa att folk som jag är farliga.
Att en galning mördade hans dotter.
Hon och de andra barn höggs ihjäl på en lekplats.
Jag sa att jag aldrig skulle göra nåt sånt.
Han sa att han inte kunde ta den risken.
Att han måste döda oss allesammans.
Arthur Ross Johnson grillade grannens katt när han var 10.
Han satt inspärrad tills för sex år sen-
- när han högg ihjäl ett antal barn på en lekplats.
Jag kommer ihåg fallet. Sju skadade och tre döda.
Däribland Allison Duxburry. Sex år.
Vid rättegången kom hennes pappa Ted till domstolen och...
Arthur Ross Johnson? Jag tänker döda dig-
- för det du gjorde mot min dotter! Din galna jävel!
Han lyckades inte döda honom...
...men nu låter han vreden gå ut över andra med psykiska störningar.
Han berättade för kvinnan i bilen om lekplatsen.
Jag fixar en fullmakt.
Så nån har dödat ett gäng galningar?
Det hjälper ju bara allmänheten.
- Har ni rensat upp på gatorna? - Jag önskar att det var jag.
Det som hände Allison var en tragedi. Jag förstår att ni är arg.
- Har ni barn, mr Ryan? - Inte än.
När ni får barn, och er lilla ängel blir nedhuggen av en galning-
-kommer ni att förstå min vrede.
Columbine, Virginia Tech, Sandy Hook... Många barn har dött.
Galningarna borde sitta inspärrade.
Som Arthur Ross Johnson, den jäveln som dödade er dotter?
Han har det visst bra på psyksjukhuset. Är det rättvist?
- Precis! Jag är glad att nån gör nåt. - Är det ni som gör det?
Vi har hittat tre kilo rent heroin bakom er varmvattenberedare.
Jag vill ha en advokat.
Bra jobbat.
Kate. Verkar inte det hela lite för lätt?
- Mördare begår misstag. - Han hatar psykiskt sjuka personer.
Han skulle slå ihjäl dem med en sten.
- Heroin gör folk euforiska. - Vi har hittat drogerna.
Ja, men...
Var får nån som han tag på rent heroin?
Från nån drogsajt på internet. Det dyker upp nya hela tiden.
- Bilen, då? - Vi lär hitta den.
Tänk om mördaren sätter dit Duxburry. Han är ju ett perfekt offer.
- Menar du att Tasha ljög? - Nej...
Mördaren kanske ljög för henne. Han är helt klart briljant.
- Smartare än du. - Håll käften.
- Ursäkta? - Inte du, Kate.
- Mår du bra? - Verkar det som det?
Jag är psykiskt sjuk.
Sätt mig i fängelse innan jag skadar nån.
- Bort från mig. - Du borde nog åka hem.
Du har inget där.
Lewicki är värdelös, och Natalie är borta.
Prata med Rosenthal.
Rosenthal kan dra åt helvete!
Vi sticker.
- Kom. - Annars lär du bli som jag.
Daniel?
Du har rätt.
Jag måste prata med min terapeut.
Jag är glad att du är här.
Det är bra att du söker hjälp.
- Vad har hänt sen sist? - Allt finns här.
Seriemördaren kidnappade Tasha. Men sen kastade han ut henne ur bilen.
Tasha visste tillräckligt om honom-
- för att vi skulle kunna identifiera Ted Duxburry.
- Det är ju strålande. - Men Ted Duxburry är inte mördaren.
Du sa ju precis att bevisen pekar mot honom.
Bara lyssna på mig. Okej?
Den riktiga mördaren är så briljant att han har dödat folk i åratal.
Men det verkade som vanliga överdoser.
Han är... subtil.
Varför skulle han kidnappa nån precis efter att man hittade Bishops lik?
- Han borde ju ligga lågt. - Han kanske inte kan låta bli.
Precis som att du inte kan låta bli att utreda lösta fall.
Mördaren ville att vi skulle hitta Duxburry. Förstår du inte det?
Daniel, jag vet inte mycket om brottsutredningar-
-men det här låter omöjligt.
Mördaren behövde nån med motiv. Det har Duxburry.
Fallet med hans dotter var välkänt-
- och det blev ännu mer känt när han tog saken i egna händer.
När mördaren hörde att vi letade efter hans bil...
Det... Det är inte möjligt.
Det var inte offentligt. Hur visste han om det?
Han visste inte om det, så du måste ha fel.
Jag berättade för dig om bilen.
Daniel, vad är det du antyder?
Det hela stämmer.
Du övertygade mig om att jag inbillade mig mördaren.
Du sa att jag aldrig skulle bli frisk om jag inte släppte taget.
Du är seriemördaren.
Du förstår relationen mellan patient och terapeut.
Du tar ut dina känslor för mördaren på mig. Du inbillar dig saker.
Nej. Du kan inte övertala mig igen. Du la dit heroinet.
Du kidnappade Tasha och ljög för henne. Hon såg dig inte.
Sen körde du runt för att polisen skulle se din registreringsskylt.
Du kastade ut henne för att dra in Duxburry.
Det... Det är briljant.
Det bor fem miljoner människor i Chicago.
Hur troligt är det att mördaren råkar vara din terapeut?
Du har rätt. Det var inget sammanträffande. Du såg mig på tv.
Du blev nog lättad när FBI sa att det hade varit droglangaren.
Men så sprang jag fram och sa att det var en seriemördare.
Jag lovade att hitta honom. Att hitta dig.
Du insåg att jag var ett hot, så du letade efter mig.
Det kan inte ha varit så svårt att hitta mig.
Följde du efter mig som med de andra offren?
Väntade du på rätt ögonblick? Jag vore ett perfekt offer för dig.
Du tänkte döda mig.
- Men du blev inte kidnappad. - Nej.
Det behövdes inte. Jag kom ju till dig.
Innan du hann göra nåt bröt jag samman och togs till sjukhuset.
Men sjukhuset var fullt-
- och plötsligt fick ni en ledig plats här.
På Rexford. Du hade privilegier här.
Du såg till att du fick mitt fall.
Det låter som en briljant plan.
Men det är här din vanföreställning avslöjas.
Om jag vore personen-
- som du tror att jag är... Seriemördaren...
Varför skulle jag då försöka hjälpa dig?
- Varför dödade jag dig inte bara? - Jag vet inte.
När du såg hur galen jag var kanske du trodde att jag var harmlös.
Eller så kanske du såg det som en utmaning att försöka bota mig.
Men jag förstår inte varför nån som du-
- som har ägnat ditt liv åt att hjälpa psyksjuka kan hata oss så mycket.
Du vet ju hur överväldigad psykvården är här i landet.
Det finns så lite pengar för forskning.
Så många personer glöms bort.
De har eländiga liv.
En del blir våldsamma.
Man kan säga att de så kallade offren hade tur som dog.
Det var därför du använde heroin.
Det var barmhärtighetsmord.
Jag försöker bara visa dig att det här är en vanföreställning.
Du bara gissar.
Du har inte ett enda bevis.
Du har rätt. Jag har inga bevis än. Men det finns bevis där ute.
Jag tänker ta reda på var du köpte heroinet.
Eller koppla dig till bilen.
Du arbetar kanske på sjukhuset.
Du kanske var där när Lindsay kom dit.
Du tyckte synd om henne-
- så du följde efter henne och gjorde slut på hennes lidande.
Det kanske var det Bishop fick reda på.
Jag tänker aldrig ge upp.
Vad händer om du hittar bevis?
Vem kommer de att tro på?
Mig eller nån som är schizofren?
Kate kommer att tro mig.
På ett eller annat sätt kommer du att åka dit.
Din behandling gick ju så bra.
Alarm! Min patient har överfallit mig.
Jag blöder. Skynda er!
Vi har mycket jobb framför oss.
Du ska stanna här ett bra tag.
Upp med händerna.
Han attackerade mig.
Nej. Vi såg det hela.
Vi hoppades att du skulle erkänna, men det gick ännu bättre än så.
- Jag ville bara hjälpa dig. - Jag skaffar en annan terapeut.
Ta honom härifrån.
FBI har letat igenom Josiah Rosenthals hem.
De fann en dagbok där han beskrev hur han kidnappade, förhörde-
-och mördade 13 offer.
Baserat på de bevisen har jag åtalat doktor Rosenthal för mord.
Det här sätter stopp för...
...en av Chicagos värsta seriemördare.
Agent Hess svarar på era frågor. Tack.
Donnie.
- Shelby. - Ring mig.
En populär definition av galenskap-
- är att göra samma sak om och om igen och vänta sig ett annat resultat.
När man äter en halvliter glass visar vågen det negativa resultatet.
Nästa gång man vill ha glass bör man tänka på de konsekvenserna-
- och stå emot. Men det gör man inte. Varför inte?
Man kan inte glömma njutandet-
- dopaminet som utlöses, så man tar en sked.
Det är lätt att tvångsmässigt upprepa farligt beteende.
Men det är svårt att bryta det mönstret.
Kan vi åtminstone känna igen symptomen...
...medge våra misstag och börja om på nytt, neurologiskt sett?
Om det förflutna är en prolog, skrivs våra manus med permanent bläck?
Kan vi lära oss av det förflutna?
Eller är vi dömda att upprepa det?
Översättning: Evelina Eriksson www.btistudios.com