Ødelagt trommehinde vatpind
Jeg stak en vatpind for langt ind, og nu løber mit øre med betændelse.
Bor der virkelig millioner af mikrober under vores hud?
Hvordan ved kroppen, den skal blive ved med at trække vejret?
Ved hvilken alder, begynder kroppen at nedsmelte?
Normal tunge
En, to,
tre, fire,
fem, seks,
syv, otte.
Chloë, kun regnen har så små hænder.
Hallo?
Ja, hej, Hannah. Hvad sker der med siderne?
Hej, David.
Jeg ville faktisk ringe til dig i eftermiddag,
fordi jeg håbede, du kunne
gentage nogle af tankerne, du havde om mit første udkast for mig.
Dette skal være andet udkast, med potentiale til et tredje.
Skat, det står mig klart, at du ikke engagerer dig i dette.
Det er slet ikke rigtigt.
Det er ikke rigtigt.
Jeg har fået en skade, jeg ikke ville bebyrde dig med.
Jeg har en øre-rystelse.
Jeg ved ikke, om jeg taler rigtig højt lige nu.
- Det siger du bare ikke, skat. - Jeg forstår, det er bare...
Jeg har nogle sære høresymptomer, der gør det lidt udfordrende.
Hannah, du gør mig til den fyr.
Ved du, hvilken jeg taler om?
Ham vi lavede sjov af i årevis.
Ham, der sagde: "Hannah, vi har skrevet en check."
- Det ved jeg. - Og brugte du den check?
Det er svært at sige, om jeg brugte den eller en anden,
så jeg må lige tjekke.
Okay, giver du os ikke siderne, så...
- Hvad ville der så ske? - Så ville vi sagsøge.
- Er du seriøs? - Meget seriøs.
Jeg har meget på spil med dig, jeg holder af dig.
Og dog regner jeg med dig. Jeg afhænger af dig.
Fordi du er fremtiden, vil jeg tro.
Kan jeg få nogle sider i dag?
- Okay, jeg er i gang. - Jeg lægger på.
Jeg skriver en hel bog på en dag.
Jeg skriver en hel, komplet bog på en dag.
Åh, Gud.
Åh, Gud, du aner ikke, hvordan det føles.
Skat.
Jeg vil have, du skal føle det.
- Så fortæl mig, hvordan det føles. - Jeg kan føle det overalt.
Kom nu.
Hvornår blev du så god til det?
Helt ærligt, hvornår blev du så god til det?
Hvor mange har du været i seng med, siden vi slog op?
- Mener du det? - Ja.
Det snakker jeg ikke om med dig.
- Slap af. - Okay.
Du kan gøre det færdig, hvis du vil.
Hvad? Det kan du. Jeg vil gerne have det.
- Hvad kan jeg gøre? - Nej. Jeg...
Jeg er bare ikke i humøret i aften. Jeg er bare ikke...
- Bliver du ikke færdig, gør jeg heller ikke. - Hvad?
Jeg gør det ikke, hvis du ikke gør.
- Hvorfor er du underlig? - Det er dig, der er underlig.
- Hvad? Nej, jeg... - Lad være med at være underlig.
- Jeg er ikke underlig. - Du er underlig.
Gider du komme ud af mig?
- Hvad er er det, du vil, Shosh? - Jeg vil...
Du har ingen ambitioner, og det slider på mig.
Okay. Det her igen.
- Er det virkelig et problem? - Ja, det er et virkeligt problem.
Okay, det er et virkeligt problem.
Ja, det er godt. Det kan jeg lide.
Hvad?
Det er godt. Jeg kan lide det.
Undskyld, men når vi har sex, hvisker du meget.
Jeg sagde bare...
Det er også godt.
- Kan du lide min pik? - Ja, det kan jeg.
- Kan du virkelig lide den? - Jeg elsker den.
Du er en beskidt lille luder, og du elsker min pik.
Nej, jeg kan godt lide din pik uden at være en luder.
Forstår du?
Ja.
Okay.
Langsomt igen.
Okay, lidt hurtigere igen.
Ja, og slap af.
Nej, skat. Skat. Ikke så hurtigt.
Lidt langsommere for min skyld, okay?
Ja, kan du lide det?
Ja.
Åh, Gud.
Hej, Banan. Hvordan har du det?
Hvordan har det lille øre det?
Ikke så godt, far. Det gør ondt. Det føles, som om der er størknet blod.
Jeg har det ikke så godt. Måske skulle jeg tage på hospitalet igen.
Jeg ser din mor om ti minutter.
Hvorfor taler vi ikke senere og diskuterer det?
Hun er meget bedre til den slags.
Hun er hobby-mediciner.
Før vi taler med mor, tænkte jeg
jeg lige ville tale med dig om,
at jeg har haft svært ved at skrive på grund af skaden.
Jeg hører lyde og kan ikke fokusere på papiret, jeg blinker og...
Jeg er lidt forsinket med mine sider,
hvilket er et problem, fordi de har givet et forskud.
De sagde, de potentielt kunne lægge sag an.
- Lægge sag an? - Jeg tænkte,
om du kunne låne mig beløbet, så jeg kunne betale forskuddet tilbage,
og genvinde lidt frihed i processen.
Jeg prøver konstant, Hannah, men du får mig til at føle mig snydt.
Hvordan snydt?
Manipuleret!
Det er sådan, jeg har det, meget manipuleret.
Jeg passer på dig og din mor, og du får mig til at ligne et fjols.
Hvordan kan jeg manipulere, hvis jeg ikke ved, jeg gør det?
Du brugte meget tid som barn på at finde på grunde, til ikke at gå i skole,
og pokker om det ikke har fulgt dig ind i dit voksenliv.
Jeg havde skarlagensfeber. Det er ikke min skyld, ingen troede mig.
Jeg stillede min egen diagnose efter at have læst Louisa May Alcott.
Har du taget dine piller?
Selvfølgelig.
Hvordan kan du spørge om det? Selvfølgelig tager jeg dem. Jeg er ikke skør.
Så gør du, hvad du skal.
Og ikke om jeg vil lade dig give mig hjerteslag med drama hver tredje time.
Så nej, vi vil ikke låne dig penge.
Undskyld, far.
Se der.
- Jeg er fyldt. - Ja.
Gode gamle brunch.
Det er det, jeg siger til Hannah, når hun taler om sin vandring,
at der er et slutpunkt.
Vi gør alle erfaringer, så vi til sidst kan slå os til ro.
Vent, hvad?
Vi har alle vores erfaringer, og nu er de fortid.
Okay. Hvad mener du?
Vi har slået os til ro. Vi er gamle nu.
Okay.
Slået os til ro.
Fortæller du mig, at vi ikke er kærester?
Nej.
- Fordi jeg ved, hvordan det fungerer. Okay? - Okay.
Jeg genkender et forbandet vink.
Undskyld,
jeg forestillede mig bare ikke, at du og jeg ville dyrke løs sex.
- Det var højt. - Charlie!
Der er andre mennesker.
Jeg ville tilbyde at betale, men det ville fornærme dig.
Ja, ellers tak. Tak.
Så du vil virkelig ikke være kærester?
Sidste chance.
Fra den anden side af rummet.
- Hej, hej. - Hvad?
Hvad laver du?
Jeg ved ikke, hvad jeg laver, Charlie. Det har været mit livs værste år.
- Det vidste jeg ikke. - Nu gør du. Nyd den information.
Hvad er der galt?
Jeg vil have dig. Jeg ved, jeg er et rod, men jeg vil have dig.
Jeg vil se dig hver morgen, og lave en snack til dig hver aften.
Og med tiden vil jeg have små brune børn, og til sidst vil jeg se dig dø.
Det er alt, jeg har villet høre.
- Er det? - For pokker da.
Jeg elsker dig.
Måske er jeg en idiot, men det har jeg altid gjort.
Alt det gode, jeg prøver at gøre, er på grund af dig.
Jeg prøver at slippe væk, men jeg kommer altid igen.
Og jeg... Det er fordi, jeg elsker dig.
Du skal vide, jeg ikke elsker dig for dine penge.
Fordi jeg ved slet ikke, hvor mange du har.
En masse. Mange. Mange penge.
- Ray. - Jeg er her ikke.
Hermie, jeg må tale med dig.
Hvordan håndterer jeg, at du er her på en fridag, Ray?
Jeg må ændre nogle ting i mit liv, Hermie.
Jeg beundrer dig.
- Om du ved det eller ej, beundrer jeg dig. - Tak.
Men jeg vil virkelig, virkelig ikke være som dig.
Det bebrejder jeg dig ikke.
Jeg vil gøre min ph.d. Færdig, latin på fuld tid.
Latin? Ray, i det mindste noget...
Min kæreste er meget bekymret over min mangel af motivation.
Meget bekymret. Og det bekymrer mig.
Er det den samme kæreste, der har en taske med form som en croissant?
- Det er en håndtaske, Hermie - Ray, stol på mig.
Hun vil ikke have en akademiker i Latin.
Hun vil have en, der kan forsørge hende resten af hendes liv,
så hun kan købe flere tasker formet som brødprodukter.
- Okay, tak for din tid. - Undskyld, Ray, jeg er bare ærlig.
Vent.
Jeg ville ikke nævne det for dig,
men jeg åbner endnu en Grumpy's i Brooklyn Heights.
To etager, pizzaovn. Jeg har lige skrevet under på lejekontrakten.
Tillykke.
Jeg ville gerne have dig i spidsen. Bygge det fra grunden. Dit eget sted.
Jeg er her ikke for evigt, Ray.
Hvad skal det betyde?
Det er noget indre. Det er lige meget.
Meget af det er med mit system.
Men du klarer den. Jeg mener...
Uanset hvad, tror jeg, du ville være god til det.
Jeg tror, det kunne give godt,
og du kan gøre alt det andet i fritiden.
Det er det, weekender er til, Ray.
Fanden tage det. Brooklyn Heights er fint. Jeg er med.
Godt, sådan.
- Hvad er min titel? - Manager. Manager Ray.
Nej, nej, nej.
Det må være mere imponerende. Jeg vil imponere Shoshanna.
Noget altomfattende.
Distriktscheflogistiker og driftstilsynsførende.
Det er lidt lidenskabsløst, men noget i den retning.
Tænk over det.
Jeg svigter dig ikke.
- Tak, Ray. - Jeg værdsætter det.
Operationsudviklingskoordinator.
Hannah? Hannah, er du der?
Er du okay? Jeg har ikke hørt fra dig i dagevis.
Jeg kommer ind, okay?
Hannah, hvis du er der, vil jeg bare hjælpe.
Hannah?
Jeg leder ikke under sengen, for det er bare latterligt.
Venskab mellem piger på college, er større og mere dramatisk end nogen romance...
LILLE OG LÆKKER
Jeg ville bare klippe den tot.
Det er ikke så slemt.
Pis.
Jeg er beæret over, du bad mig om dette.
Jeg kunne ikke nå bag til, så jeg er glad for, du kunne.
Det var tydeligvis skæbnen.
Jeg tror, den sad lige i skabet.
Jeg tror, jeg er færdig.
- Allerede? - Ja. Sådan. Det er ikke så svært.
- Tak. - Du burde tage et fejeblad og fjerne håret.
Okay.
Ja, det ser godt ud.
Jeg føler mig lidt svag.
Jeg har ikke spist så meget, så jeg ved ikke, om jeg er farligt tynd.
Du ser frodig ud som altid.
Kender du det, når man som barn taber et glas,
og din far beder dig flytte dig, så du er i sikkerhed, mens han gør rent?
Nu er alle ligeglade, om jeg selv gør rent.
Alle er ligeglade, om jeg skærer mig.
Hvis jeg smadrer noget, siger ingen: "Lad mig klare det for dig."
- Kender du det? - Jeg kender det.
Jeg skærer mig ofte ved at samle glas op.
Laird, jeg er svimmel og har kvalme.
- Jeg har det ikke så godt. - Er du okay?
Hannah?
Hej.
Har du brug for en læge?
- Hannah, har du brug... - Vær nu fornuftig, Laird.
Jeg har ikke styrke til at jage dig væk denne gang.
Ved du hvad, Hannah?
Du er den mest selvoptagne, indbildske person, jeg kender.
Jeg havde følelser for dig, ja, indtil jeg indså, hvor rådden du er inden i.
- Mener du det? - Ja.
Jeg tror, der er meget mørkt i dit hoved.
Det kan jeg ikke sige noget til, Laird, udover undskyld og...
Jeg så dig ikke som en person, og jeg forstår nu, det var forkert.
Tak. Undskyldningen er godtaget.
Det handler ikke om arbejdet, vel?
Ikke helt, nej.
Jeg troede, du ville være spændt.
Jeg er meget spændt på dine vegne.
For mig.
Tror jeg ikke, det virker.
Slår du op med mig?
Nej, jeg...
Ikke ligefrem.
- Hvornår fanden er det sket? - Jeg elsker dig så meget.
Som til verdens ende og tilbage.
Men nogle gange elsker jeg dig, på samme måde, som man har ondt af en abe.
De skal bruge hjælp, og er fanget i et grimt bur.
Forstår du, hvad jeg mener?
Det her er forkert.
Du ønsker ikke dette, okay?
Du ved ikke, hvad du gør. Du ønsker ikke dette.
Du kan gå i terapi, og jeg genopfinder mig selv.
- Og... - Terapi?
Laver du sjov? Jeg har sgu ikke brug for terapi, Shoshanna.
Jo, du har!
- Der er en anden, er der ikke? - Nej.
- Er det det? - Hvad? Nej.
- Du har mødt en anden. - Nej.
Ingen går, med mindre der er en reserve.
Den blonde mand? Skandinavisk? Høj? Muskuløs?
Nej, der ingen andre. Specielt ikke en høj, blond mand.
Du kender mig bedre end det.
Jeg kan ikke være omgivet af din negativitet, mens jeg prøver at udvikle mig.
Du hader alt!
Du hader seriøst alt. Du hader lyden af legende børn.
Du hader alle dine slægtninge.
Du hader folk med solbriller, selv når det er dag.
Du hader at gå ud og spise, hvilket jeg elsker.
Du hader farver. Du hader puder. Du hader bånd. Du hader alt!
Jeg kan ikke være det eneste, du synes om.
Måske kan jeg bedre klare din sorte sjæl, når jeg er ældre,
men ikke nu.
Så måske bør du ændre dig, og så kan vi forelske os en anden gang.
Skal jeg ændre mig?
Måske bør du ændre dig. Har du tænkt på det?
Måske er det dig, der skal ændre dig for fanden.
Så vil du måske lære forskellen mellem negativitet og kritisk tankegang!
Måske bør du ændre dig. Så værdsætter du måske min sorte sjæl.
Jeg henter resten af mine ting, når du er til fitness-ballet.
Du har ringet til Jessa.
Jeg lytter aldrig til beskeder, men hvis du insisterer på at prøve...
Hej, skiderik!
Laver du sjov? Hvor er du?
Hvem skal jeg tale med, hvis du ikke tager telefonen?
Okay? Anorektiske Marnie? Forpulede Shoshanna?
Eller min stalker-eks? Ingen af dem vil tale med mig.
Jeg bebrejder dem ikke, for jeg har klippet mit hår af!
Og nu er du ude og leve livet.
Du har sikkert fået en intimpiercing.
Og du tager ikke telefonen,
og du glemmer alle, der kludrer i det.
Jeg håber, du har det fedt!
Elsker dig!
Skiderik!
Hvad?
Luk op for fanden. Virk!
Siri, virk!
Hannah?
Hej.
Hvad sker der?
Ikke meget, dig?
Er det FaceSpace eller hvad?
Ja, det var ikke meningen. Jeg ramte den med ansigtet ved et uheld.
Jeg ville ønske, du ikke kunne se mig. Jeg ser lidt...
Har du en iPhone? Det havde jeg ikke troet om dig.
Hvad vil du?
Mig? Jeg ville bare høre, hvordan du har det.
Sige hej og høre, om du har det bedre...
Jeg er okay.
Godt, det er jeg glad for. Livet kan være lidt skræmmende.
Livet er så intenst...
Man skal gå til den, eller man bliver klippet...
Hvad fanden er der galt med dig?
Intet. Jeg har det godt.
- Hannah. - Ja?
- Har du det stadig? - Har jeg stadig hvad?
Det fra high school. Det der OCDC.
Nej.
Hvad gjorde du lige over dine skuldre?
Hvilke skuldre?
Jeg så det. Jeg kan se dig.
Jeg troede, det var slut.
Det gjorde jeg også.
Jeg føler, jeg falder fra hinanden, Adam. Jeg er virkelig bange.
Bliv, hvor du er. Jeg kommer.
Se på mig.
Bliv der.
Du behøver virkelig ikke gøre det her.
Adam!
Han kan sutte en fed en.
Jeg går under jorden, så jeg taber forbindelsen lidt...
Jeg ringer straks tilbage.
- Du skal ikke bekymre dig for mig. - Hæng på.
Hannah, luk op.
Nej, jeg vil ikke se nogen. Jeg er bange.
Hannah, luk den forbandede dør op!
Du skal ikke råbe ad mig.
Det var en stor del af problemet.
Du er her.
Jeg har hele tiden været her.