FASCINAȚIE
KOTORA
Înainte să începem, vreau să vă spun o povestioară stupidă,
care e, în mare parte, despre mine.
Te rog, învață-mă!
La începutul acestui an,
am devenit brusc student al maestrului Hayashiyate Donbei,
care mi-a dat cu bunăvoință numele Kotora.
Cu toate astea, mai am o identitate de care nu sunt mândru.
Sunt yakuza pentru sindicatul Shinjuku Ryuseikai.
Lucrez cu ei de zece ani.
În termeni rakugo se poate spune că sunt un maestru.
Sunt un povestitor ziua și un ganster noaptea.
Asta e înțelegerea.
Frații mei...
mă numesc Jekyll și Hyde al rakugo.
Acesta e șeful meu din lumea interlopă, șeful bandei Shinjuku Ryuseikai.
Până nu recuperează cei 4 milioane de yeni împrumutați partenerului de golf,
nu pot părăsi lumea interlopă.
Iar acel partener de golf...
este tipul ăsta.
Deci asta e un fel de amenințare nouă, nu?
Ce este?
„Ce este”... îmi pare rău.
Am vrut să spun că șeful tău
te-a trimis aici să mă ameninți.
Dacă accepți să mă înveți rakugo, te plătesc 100 000 de yeni pe poveste.
Adică vrei să-mi plătesc datoria cu banii ăia?
E vreo problemă?
Au trecut două luni deja,
dar încă n-ai reușit să înveți nicio poveste...
Eu cred că ești tu un profesor prost.
Ce?
În baseball,
un mare sportiv nu devine mereu un mare antrenor.
Adică, nu ești făcut să fii profesor.
Nu de asta te-a abandonat și fiul tău?
Scuze. Bluzele astea...
Tigrul și dragonul Urahara? Le găsiți numai aici!
Aveți unele normale?
Preferabil unele care nu sunt cu găuri. Aveți ceva?
Dacă sunt normale și nu cu găuri, ar fi tricouri normale, nu?
- Șefu'! - Ce e?
M-am dus să plătesc chiria magazinului, dar erau doar 315 yeni în cont la bancă.
Nu mai scoate sunete ciudate! Aș fi plătit în numele tău,
dar nu m-ai plătit de trei luni.
Da, știu...
Ai dat patru milioane de yeni numai pentru capriciile fiului tău.
Nu ți se pare că e ridicol?
Nu s-ar rezolva totul dacă ar deveni un rakugoka?
Ba da...
Chiar mă înțelegi?
Ieri am vândut doar o brichetă!
Te implor să angajezi un designer de haine. Tu concentrează-te pe vânzări.
Știu, ai dreptate.
Fă-l să nu mai vândă hainele alea jalnice.
Ai putea să-ți plătești datoriile.
Termină cu discuțiile despre bani, vacă urâtă!
Dacă vrei atât de mult bani, angajează-te ca hostess sau ca târfă!
Nu e ca și cum ai un bărbat.
Sunt conștient de asta! Nu trebuie să-mi spui tu!
Cine naiba te crezi, de vorbești de parcă mă cunoști?
Fiul meu e un geniu al rakugo.
Un golan ca tine nu o să fie la fel de bun ca el niciodată!
De ce nu te duci pe scenă și să încerci să faci publicul să râdă?
Deci, s-a țipat la mine...
Iar acum, stau aici în fața dv.
Acum,
să începem cu povestea mea...
Tigru și Dragon!
TIGRU ȘI DRAGON
EPISODUL SHIBAHAMA
Oameni buni!
Ați terminat cu cadourile?
Da!
Are cineva nevoie la baie?
Da! Eu!
Ce?
Bună!
Nu ai fost în acest tur și sâmbăta trecută?
Și duminică.
Ba da! Ador acest tur!
Podul Kachidoki a fost amuzant!
Și Nihombashi Mitsukoshi a fost tare!
Plecăm, doamnă!
Mișcă-te mai repede, hoașcă bătrână!
Nu o auzi pe ghidă?
Te omor!
Nimeni nu omoară pe nimeni.
Gata, oameni buni! Să mergem!
Bine!
Vai, toate numele astea sunt de bun augur.
Să le folosim pe toate!
I-au pus copilului toate numele pe care călugării le-au sugerat.
„ Hei! Jugemu Jugemu Gokou no Surikizu...”
E Surikire, nu Surikizu.
Da... Surikire.
„Hei! Jugemu Jugemu Gokou no Surikire, Kaijari Suigyo din Cream Stew.”
Ce naiba e „Cream Stew”?
Hei, taci din gură. Pierd șirul.
„Kaijari Suigyo din Suigyomatsu Unraimatsu Furaimatsu
Ku Neru Tokor ni Sumu Tokoro
Yaburakoji din Suigyomatsu Unraimatsu Furaimatsu...”
Ce?
„Ku Neru Tokoro ni Sumu Tokoro, Yaburakoji din Suigyomatsu
Unraimatsu Furaimatsu, Ku Neru Tokoro ni Sumu Toko...”
Ce?
S-a blocat.
E enervant! E „Ponpoko Na din Ponpoko Pii”!
Nu, e „Ponpoko Pii din Ponpoko Na”!
Cum poți să nu-ți amintești? E „Ponpoko Na din Ponpoko Pii”!
- Cui naiba îi pasă? - Nouă!
„Jugemu Jugemu Gokou din Surikire, Kaijari Suigyo din Cream Stew.”
E greșit!
- Trebuia să-mi... - Încearcă din nou.
„Jugemu Jugemu Gokou din Surikizu...”
E greșit!
Am ajuns acasă!
Bravo, prieteni!
Cine naiba ești tu?
E fratele meu mai mic.
Idiotule, ți-am zis să vii să mă iei de fiecare dată!
Aici locuiesc oameni normali.
E în regulă!
Îl știu de când era atâta!
Deci, în ce clasă ești acum?
Ce clasă?
Sunt în clasa a patra! Nu ți-am spus?
Nu mi-ai spus.
Ești...
student?
Da! Studiez comerțul!
Tata mi-a spus că yakuza ar trebui să aibă diplome acum.
Tatăl tău?
Ginjiro se poartă ciudat.
Ce?
Se trezește devreme în ultima vreme.
Vine acasă pe la 7, 8 seara.
Și ne aduce suveniruri,
chestii precum kaminari okoshi, și ningyo-yaki...
Mie mi se pare destul de normal...
Idiotule! Tânărul maestru este moștenitor al Shinjuku Ryoseikai!
Poate ieși numai cu o femeie cu statut similar.
O femeie?
Se refera la amante, Yamazaki.
Nu-ți lua ochii de pe băiat!
Puștiul ăla e ca mine și face totul pentru iubire.
Poate-și va tatua numele iubitei undeva sau își va pune perle în zona genitală.
Serios?
Eu am un tatuaj imens cu numele unei fete pe...
destul despre mine.
Să fii cu ochii pe el, Tora!
Tu ești responsabil pentru educația lui.
Încearcă să afli ce este.
Apropo, rakugo e profitabil?
E profitabil? Câte mii faci pe zi?
Mii?
Zenza au un salariu fix, 1000 de yeni în primul an,
1200 în al doilea an și...
Ce puțin!
- Te descurci cu 1000 pe zi? - Păi, ne dau mâncare...
Noi, rangurile secunde, o ducem prost.
Nu jucăm în fiecare zi la început, așa că lucrăm și cu jumătate de normă.
Jumătate de normă? Ai un alt loc de muncă?
Nu-mi place la TV...
Nu ai ajunge la TV cu fața aia.
Mamă, pornește televizorul. E la TV!
Banii nu sunt totul pe lumea asta, Ginjiro.
Mănânci din aceeași farfurie ca și frații tăi
și te antrenezi cu ei.
- Ne distrăm. Nu, mamă? - Ea nu e mama ta!
Cândva admiram aerul tău de lup singuratic.
Ce?
Nu mai ești interesant.
Nu mai ești un lup acum, ci mai mult...
Un porumbel!
Unul care se agită pentru o pungă de semințe!
Ați auzit cu toții?
Ne-a făcut porumbei! Nu-i dă nimeni replica?
- Porumbeii sunt simbolul păcii! - Nu contează! Hai să ne uităm la TV.
Frige!
Nu pot!
Cheia e să nu sari în apă imediat,
ca să poți să-i faci pe telespectatori să înțeleagă cât de fierbinte e.
Înțeleg! Pot învăța ceva din asta!
Donta! Donta!
Mă bag!
ESCADRILA LIMITEI
Hei! Mamă...
Salutare, tinere maestru...
Kotora?
Ce e?
Hei, frumosule!
Nu așa se vorbește cu profesorul tău.
- Am găsit o poveste perfectă pentru tine. - Despre ce e?
Totul e ieșit din comun.
Nu e asta.
E o poveste numită Shibahama,
o poveste de dragoste despre un cuplu care are datorii foarte mari...
Păi, datoriile sunt specialitatea ta, nu?
Nu o să meargă niciodată!
Chiar și eu n-am luat lecții.
Te pot învățat eu Shibahama! Gata?
Shibahama, Shibahama!
Bună seara, eu sunt Komorino Shibahama!
Cum a fost asta?
În orice caz, eu o spun mâine pe scenă, deci să te uiți atent.
Shibahama...
Doamnă...
Ăștia nu acoperă nici măcar dobânda.
Înțelegeți, nu?
Da.
Iar dobânda e un amărât de trei la sută.
Dacă soțul dv. nu vrea să muncească, atunci depinde de dv.
Așa e! Ca soție a lui trebuie să faceți bani într-un fel sau altul...
În fine, nu mai putem aștepta o zi,
așa că împrumutați bani de la rude sau prieteni.
Poate rudele dv. vă pot împrumuta. Ar trebui să fie relativ simplu.
„Relativ” simplu.
Mai taci!
Când faci treabă de yakuza, concentrează-te să fii yakuza!
Iar glumele tale sunt jalnice. Idiotule!
Trebuie să fii deștept chiar și când recuperezi banii. Nu, dnă?
Chiar și yakuza au nevoie de simțul umorului, nu?
În fine, asta e tot ce vă pot da azi...
Asta e o glumă pentru tine?
- Ginjiro... - Ce este?
Ai... ai vreo prie...
prietenă acum sau ceva de genul?
Păi, este o fată pe care o plac.
Cine?
E ghid pe un autocar.
Șt... Știe că o placi sau te place și ea?
- Frate... - Ce e?
Ce e cu conversația asta? Mă simt jenat.
Idiotule.
E... e datoria mea ca frate mai mare să știu mai multe despre tine.
Dacă o să continuăm subiectul ăsta, am să cred că ești gay!
- Ce? - Era doar o glumă.
Ți-am spus că nu înțeleg glumele!
Bine, bine. E periculos.
Nu-ți face griji pentru asta! Ascultă-mă!
Bine ați venit.
SPRE MAESTRUL HAYASHIYATE DONBEI
SPECTACOL DE ZI: HAYASHIYATE DONBEI
- Vă așteptam. - Don-chan!
HAYASHIYATE DONBEI
Ca întotdeauna, aș vrea să văd cum o mai duceți prin râset.
Se spune des că cei din perioada Edo nu aveau bani în plus.
O să spună Shibahama astăzi!
Simțeau nevoia să folosească toți banii pe care-i aveau într-o zi.
Ei bine, înșelătoriile care s-au întâmplat recent
nu ar fi mers cu o persoană din Edo.
Ar fi ca și cum: „Salutare... eu sunt! Eu sunt!”
„Cine ești? Un bărbat din Edo vorbește...”
„Păi, eu sunt!”
- „Bine, «Sunt eu»! Ce s-a întâmplat?” - „Păi, am avut un accident
și am nevoie mare de bani.
Poți, te rog, să mi-i transferi în cont?”
„Ce sincronizare proastă! Trebuia să suni azi-noapte
când aveam cinci milioane de yeni după ce-am câștigat la hipodrom!
E prea târziu acum. Desigur că nu mai am banii! Roagă pe altcineva!”
Nu știi dacă sunt doar buni cu banii sau, pur și simplu, proști!
Frate... asta a fost bună.
Acum am să vă spun o poveste de când Tokyo era cunoscut ca Edo.
Era un oraș numit Shiba.
Iar un pescar numit Uokuma lucra acolo.
Știa multe despre pești și era un bun vânzător.
Avea un magazin pe care-l conducea bine.
Dar avea un singur defect. Îi plăcea să bea.
Imediat ce bea, își neglija afacerea
și uita de tot de ea.
Se legăna...
Și spunea: „Nu-mi pasă de muncă...”
Iar atunci și peștii lui din găleată ziceau...
„Leagănă-te... leagănă-te...”
„Hei... hei, tu.”
Hei, vrei să te trezești?
Hei!
Scuze, maestre... Cât e ceasul?
Nu...
încă mai visezi?
La ce te uiți?
Ai uitat cum arată soția ta?
Tu ești... soția mea?
Kuma, ești atât de rău.
Încă ești beat de azi-noapte?
Vrei să te trezești?
Ai promis că te duci la treabă la magazin astăzi.
La magazin?
„Păi...
eu n-am mai deschis magazinul de aproape 20 de zile,
nu cred că mai putem.”
„Ce tot vorbești? De cât timp sunt soția ta?
Am pregătit totul.”
„Serios.”
„Atunci, cuțitul de bucătărie.” „N-a ruginit! L-am ascuțit!”
„Mi-am pierdut sandalele!” „Le-am scos eu pentru tine!”
„Păi... văd că ai pregătit totul.”
„Hei! E încă întuneric afară!”
„Și? Soarele va răsări
până când vei ajunge la râu și la magazin! Te implor.
Du-te și vinde pește! Te rog!”
„Bine, mă duc!
Demon de soție!”, zise el
în timp ce ieșea.
Uită-te afară!
- Afară? - Să vezi dacă m-au urmărit!
Ce s-a întâmplat? Te-ai bătut?
Ești cea mai proastă femeie pe care o cunosc, pe bune.
Ți-am spus că e prea devreme.
Ce e cu tine? Ești turbat?
De ce nu te uiți la asta înainte să vorbești?
E un portofel!
Exclamă ea.
Când am ajuns în oraș, fiecare vânzător închisese.
Am fost furios, așa că am vrut să vin acasă să te bat măr,
dar atunci m-ai fi dat afară din casă.
Așa că am hotărât să stau în port și să fumez,
dar a început să mă ia somnul.
Așa că m-am dus în ocean și m-am spălat pe față ca să mă trezesc și...
Optsprezece, douăzeci, douăzeci și două, douăzeci și patru...
Douăzeci și șase, douăzeci și opt...
Gata, ajunge! Sunt 50 de ryo!
Cincizeci de ryo?
Norocul e de partea mea acum!
Zeilor le-a părut rău pentru mine
deci așa e cum mă ajută!
Dar, scumpule...
Adu-mi niște sake! Grăbește-te și adu-mi!
Așadar Kuma se îmbată și leșină. Apoi se trezește!
Iar soția lui minte!
Și portofelul...
Oprește-te, oprește-te. Știu deja povestea asta, frate.
Tot varză ești la spus povești.
- Ce? - Nu o spui cu emoție.
- Atunci, poți s-o faci tu? - Nu știu povestea aia.
Atunci, taci și ascultă, rahat mic!
„Kuma-san, vrei să te trezești?
Trezește-te!”
- Ryuji? - Taci!
„Cât ai de gând să mai dormi, dragule? Soarele a răsărit deja!
Vrei să te grăbești și să te duci la magazin?”
„La magazin? Nu fi proastă!
De ce să mă duc la magazin, când am găsit 50 de ryo!”
- Cincizeci de ryo? - Nu face pe proasta!
Tu ești soția mea? Ce față micuță ai!
Cât ești de înaltă?
Încă ești beat?
Păreai să fii foarte bine dispus azi-noapte.
- Cine va plăti mâncarea și alcoolul ăsta? - Nu mă face să mă repet.
Ți-am dat portofelul pe care l-am găsit. Erau 50 de ryo în el!
- Nu știu ce vrei să spui. - Stai.
Oricât de frumoasă ești, tot o să te bat!
Ți-am spus că nu știu!
Unde e?
Hei! La naiba, unde sunt cei 50 de ryo?!
- Trebuie să fi fost un vis. - Un vis?
„Nu am cuvinte. Nu muncești,
și te gândești numai la sake și la bani.
De aceea ai visat asta.”
„Deci, ce încerci să spui?
Vrei să spui că faptul că am găsit un portofel a fost doar un vis
și că, în realitate, am băut sake?”
„Exact.”
„Ce vis crunt...”
„Le-ai promis zeilor că nu vei mai bea, dar numai asta faci.
Te pedepsesc.”
„Te rog, iartă-mă! E așa cum ai spus tu. De data asta, îți promit ție.
De azi înainte, îți promit că nu mai beau.
Am să mă străduiesc de mâine!
Așa că ocupă-te de plata de azi, te rog.”
„Ai promis.”
„Da! Orice s-ar întâmpla, nu am să mai beau!”
Și din acea zi, s-a lăsat de băutură și a muncit din greu.
Povestea nu s-a terminat.
Apoi, după doi sau trei ani, sau de Anul Nou, sau așa ceva...
Taci! Ești incredibil!
Ești foarte bun! Nu am știut că ai atâta talent!
Ar trebui să faci rakugo!
Probabil ai face mai mulți bani ca la magazinul ăla.
Trebuie să mă întorc la magazin.
Termin-o! Ai angajata aia acolo.
O am, dar chestia e că...
Nu e nimic.
- Nu o lăsa neterminată! - Nu e amuzant să ți-o spun ție!
Tu mă întrerupi și râzi la cele mai ciudate părți!
Am să tac din gură.
- Numele ei e Risa și nu a fost plătită. - De ce vorbești?
Mai termină cu banii, vacă urâtă!
Dacă vrei atât de mult bani, angajează-te ca hostess sau ca târfă!
Nu e ca și cum ai un bărbat.
Am regretat ce am spus.
Era deprimată după ce fusese părăsită.
Am încercat să repar situația spunând...
În acest caz...
BRICHETE ORIGINALE 500 DE YENI
Am să te...
Asta nu e mai bine.
Chiar nu a fost, nu?
Ce faci?
- Hei! Oprește-te! - Dă-mi drumul!
Ce faci, vacă urâtă?
Nu mă mai face vacă urâtă! Îmi vine să te omor de fiecare dată când o spui.
Poate că e o glumă, dar mă face să vreau să te omor!
Ce?
A numărat toate dățile când am făcut-o vacă urâtă!
- Și-a scris în caiet în fiecare zi. - E foarte organizată.
Mulțumesc pentru tot. Trimite-mi plata în cont.
Dacă nu mă plătești până la sfârșitul lunii, te dau în judecată!
Jeg nemernic! Mori!
Nu ar trebui s-o faci vacă urâtă. De fapt, e chiar drăguță.
Nu aș spune-o dacă ar fi cu adevărat urâtă.
Ce este? Îmi e ca o soră. O spun cu dragoste.
Da. E ca și cum i-ai spune penisului tău „fiule”.
Nu te puteai gândi la altă analogie?
Nu contează. E adult, nu?
Pun pariu că și-a găsit o slujbă bună.
Nu, mă îndoiesc. Nici vorbă.
Judecând după experiențele trecute,
e un tip.
Un tip?
Nu e prima sau a doua oară când nu am plătit-o,
dar tot a lucrat, chiar dacă s-a plâns.
Dar nu mai e bună când își face un iubit.
Dispare nemotivat, fură bani din casa de marcat
și apoi își dă demisia.
- Se întoarce după ce e părăsită. - Nu e o fată rea...
Iubiții o fac să-și piardă simțul moral.
Și are cele mai proaste gusturi la bărbați.
Un amărât de prezentator care are un copil, un DJ abuziv autodidact...
- Studentul care era masochist! - Sau studentul care era sadic!
Oricât aș avertiza-o, nu mă ascultă.
Cu siguranță e un tip. Dacă n-ar fi, nu s-ar enerva atât de tare
pentru ceva neînsemnat ca salariul.
- De fapt, ar trebui s-o plătești! - Hmm...
Cum adică „hmm”?
Asta e! Toraji-san, te rog, ajută-mă să aflu ce e cu ea!
E o persoană bună, de fapt, așa că-mi fac griji.
- Atunci, plătește-o. - Am zis că nu pot.
Bine? Am s-o sun chiar acum.
- De ce nu o întrebi tu? - E aiurea, fiindcă n-am plătit-o!
D-asta nu pot. N-am reușit niciodată să întreb ceva subtil.
Frate!
Ce faci aici?
Păi...
Salut!
Deci tu vinzi haine?
Ești mai mic cu doi ani ca mine, nu?
Eu merg la facultate. Tata spune că și yakuza ar trebui să facă facultate.
Înțeleg.
- E profitabil? - Ce vrei să spui?
Cred că faci mai mult ca un rakugoka...
Plătește datoria tatălui tău.
Ginjiro, cumpără ceva.
- Nu e nimic aici care să... - Nu contează, cumpără ceva!
Nu sunt sigur.
O să cumpăr ceva.
Nu te forța.
- Cât fac toate astea? - Am zis s-o lași baltă!
Nu vreau ca cineva jalnic ca tine să le poarte.
Ce?
ANGAJĂM CHELNERIȚE
Alo?
Nu cred că mai reușesc.
Ce? Ce s-a întâmplat?
Am luat niște pastile de dormit.
I-am făcut praf mașina unui prieten,
și am nevoie de 200 000 de yeni ca s-o repar. Îmi vine să mor...
- Nu muri pentru așa ceva! - Atunci adu-mi tu banii.
Ce? Dar sunt...
Ia niște bani din casa de marcat iar.
Las-o baltă! Glumesc.
Ești singura pe care mă pot baza în clipe ca astea.
Trei ani de când Kuma nu mai bea,
era un muncitor bun, așa că avea clienți des și...
În anul în care a reușit, în sfârșit să-și plătească toate datoriile...
Corect. De Anul Nou.
S-a dus în vizite la clienți și s-a oprit la o baie pu...
Cred că ar fi mai rapid dacă doar ai citi...
În fine, ce se întâmplă dacă soția lui mărturisește
că a ascuns portofelul pe care Kuma l-a furat acum trei ani?
Șefule?
Desigur...
Oare e adevărat?
„Draga mea, ți se pare cunoscut portofelul ăsta?”
„Da, mi se pare.”
„E portofelul pe care l-ai găsit acum trei ani.
„Nu a fost doar un vis?”
„Te-am păcălit și am zis că e doar un vis.”
„Mă poți lovi, dacă asta dorești.”
„Nu fi prostuță! Eu, să te lovesc?
O să-mi rup mâna!”
Frate, mi-ai văzut portofelul?
Nu!
Îl aveam când am încercat să cumpăr hainele în Urahara...
- Unde ar putea fi? - Mai taci.
Am ajuns la partea bună.
Vezi, m-ai făcut să-mi pierd șirul.
Cred că e de ajuns.
Mă duc să-l caut.
În principiu,
soția și-a păcălit soțul pentru a-l face să nu mai bea și să muncească.
Exact.
Clar e o poveste bună.
Dar realitatea nu e atât de simplă.
- De ce nu? - Soțul meu lucrează într-un birou.
Ar fi bine dacă ar avea aptitudini speciale ca un pescar.
Chiar și când vrea să muncească, compania trece prin...
Mai e vorba și de mândria lui și cum îl vede societatea.
Nu e ca și cum ar putea obține orice slujbă.
Nu-mi imaginez unde voi fi peste trei ani.
Deci, ceea ce spun este
că mi-am dat seama că oamenii nu se regăsesc în povestea lui.
Învață-mă alta.
Să te învăț altă poveste? Nu e atât de simplu.
Nu-ți face griji. Cu aptitudini, te poți regăsi și în clasici.
- Nu ești convingător. - Taci, ochelaristule.
Arăți ca un birocrat!
Kotora, care e filmul tău preferat?
Regele din Minami.
- Altceva? - Singur acasă.
Nu mă așteptam la asta.
E ficțiune, nu?
Și poveștile rakugo sunt o ficțiune.
Nu ai fost atacat niciodată
de niște oameni înfricoșători când erai copil.
- Ba da. - Pe bune?
Cineva nu voia să-și plătească datoriile, așa că m-am dus la el acasă.
- Dar era doar un copil acolo... - Agresorul?
Nu e ficțiune deloc. E dificil de învățat.
Kotora, cum te-ai simțit după ce ai auzit varianta mea de la Shibahama?
Am plâns, am râs și am fost atins.
Ce reflecție scurtă și rapidă! Ca un prim-ministru, Koizumi!
Care parte din acea poveste te-a atins cel mai mult?
Partea unde-i spune soției sale „zeiță”?
- Bine. Uită de tot. - Să uit?
Nu ai abilitatea
să memorezi și să spui o poveste întreagă.
Așa că, în loc să complici lucrurile,
dă tot ce poți la partea aia emoțională.
În felul ăsta, indiferent dacă e un birocrat sau nu,
publicul va înțelege.
Maestre...
- Da? - Ești un profesor grozav.
Atunci, să-i dăm drumul.
„Ai perfectă dreptate!
Oricât de mult ar fi 50 de ryo, i-aș putea cheltui într-o clipită!
Mulțumesc că m-ai păcălit.
Mulțumită ție, mi-am revenit. Și acum pot avea un An Nou fără datorii.
Mulțumesc foarte mult.
Ești o zeiță.”
„Nu trebuie să mă te închini.
Poftim, bea ceva.”
Cred că va reuși să termine astăzi.
- „M-am lăsat de băut.” - Va reuși.
„Am promis să nu mai beau.”
„E în regulă acum. Nu mai ești un bărbat controlat de alcool.”
Al cui e? E cea mai bună parte!
Oprește blestematul de telefon!
Omul spune o poveste de dragoste...
Alo?
A răspuns?
Ce faci? Trebuia să ne întâlnim la 16:30.
Scuze, sunt în mijlocul unui specta...
- Trebuie neapărat acum? - Normal că trebuie!
M-am săturat!
E ciudat să fim numai noi doi. Nici măcar nu e deschis.
S-a închis.
Idiotul...
Îmi cer scuze pentru asta.
Am să-l dau pe mut data viitoare.
Deci, unde rămăsesem?
„Chiar e totul în regulă?”
E ridicol!
Ai stricat totul.
„Nu, nu pot.
Nu am să mai beau alcool!”
„De ce nu?”
De ce ar aduce cineva un portofel în Asakusa dacă e pierdut în Harajuku?
Am spus că e posibil să-l fi pierdut în Harajuku!
Adică se poate să-l fi pierdut în Asakusa!
Am niște gusturi atât de proaste la bărbați!
Măcar ești conștientă de asta.
Când mă lovește, mă îndrăgostesc de el,
chiar dacă e un bătrân sau un puști!
Dar eu? Tocmai m-a lăsat soția, așa că sunt singur acum.
Devin posesivă și nu mai pot să mă abțin.
Devin disperată ca să simt că e o relație.
Îmi plac fetele disperate.
Dă-ți seama! Te ignoră din politețe!
Deci îți place sexul, nu?
Ăsta e și mai insensibil!
Nu peste limită, fără sex mă simt nesigură.
Ta-chan, Ta-chan.
- Te iubesc! - Cine naiba te-a întrebat?
Ești încă tânără, deci de ce te agăți de un individ?
Îți place ceva mai mult decât bărbații?
Băutura!
Ai băut mult de când am ajuns aici.
Băutura, bărbații, SMS-urile, karaoka, Incoruptibilii,
budinca de lapte...
și hainele.
Hainele...
Dacă-ți plac hainele, de ce nu te gândești la haine ca la un iubit?
Ce?
A spus „ce?”...
E de înțeles, cu hainele tale.
Taci! Taci din gură odată!
Bine, dacă un tip te iubește cu adevărat,
nu ar face niciodată nimic să se amestece în viața ta.
Nu ți-ar spune niciodată să nu te duci la muncă.
- Serios? - Doar profită de tine!
Te folosesc! Trezește-te și dă-ți seama!
Găsește un tip normal cu care să ieși în timp ce muncești.
Nu ar trebui să fie greu.
Creierul meu știe, dar...
Poftim, bea. Dacă o să continui să aștepți, tipul perfect va sosi.
Un tip de treabă și bogat, care te va înțelege.
Bun! Trebuie doar să-mi trăiesc viața și o să-l pot întâlni!
Tipul perfect care mă înțelege, are o inimă bună și bani.
- E și drăguț! - N-am zis c-ar trebui să fie drăguț.
Mi-ai deschis ochii! Șefule, pari atât de adult astăzi!
- Un adult ar plăti... - Taci! Am s-o plătesc, până la urmă!
Pe bune! Tipul ăsta e atât de zgârcit! Ce stupid!
Bine.
Îmi pare rău...
că te-am făcut să vii cu mine.
Nu-ți face griji. Totul a fost în regulă, până la urmă.
Să ținem un toast.
Sănătate!
Voiam să te întreb...
Ce?
De ce nu faci rakugo?
Termină...
Nu spun asta fiindcă sunt beat.
Ai povestit Shibahama atât de frumos, că mi s-a făcut pielea de găină.
Părea proaspăt, iar tempoul era grozav și rapid.
A fost așa o irosire de talent.
Hei! Să fie Kotatsu...
Hei! Ce faceți aici, băieți? Beți fără să plătiți?
- Tatăl meu v-a pus să faceți asta? - Hei!
Păi, dacă mă duc acasă, bătrânul va putea să-și plătească datoriile.
Și apoi vei putea să nu mai faci pe yakuza,
Asta nu e...
Îmi pare rău, dar...
Nu sunt ca frățiorul tău mai mic care-și ascultă tatăl cu sfințenie.
Scuze.
Ești bine?
Da.
- Pot să te ajut cu ceva? - Am găsit un portofel.
Ce?
Pot să-l văd puțin repede?
Domnule polițist, ăsta e portofelul meu!
- Pe bune? - Foarte serios!
Sunt salvat! Mulțumesc foarte mult!
Aș fi fost în rahat adânc fără ăsta!
Mulțumesc mult!
Mulțumesc foarte mult! Mi-ai salvat viața!
Auzi...
Ție îți place să vinzi haine?
Normal! O fac pentru că vreau.
Înțeleg. Atunci, e bine.
Ce este? Hai, spune.
Păi...
Ești mereu atât de iritat la magazin.
Credeam că doar fugi de chestia aia cu rakugo.
De rakugo... sau poate de tatăl tău.
Dacă mă înșel...
E atât de minunat să faci ceva ce iubești cu adevărat?
Ce?
Dacă începi să urăști ceea ce iubeai,
trebuie să găsești ceva nou.
De fapt, eu ar trebui să fiu cel care te întreabă dacă îți place rakugo.
- O fac pentru că-mi place. - Chiar așa e?
Cred că doar ai dat peste asta când te-ai săturat să fii yakuza.
E ușor pentru tine.
Dacă eșuezi, te poti întoarce în yakuza.
Nu e ca și cum ești rudă cu profesorul sau cu șeful tău.
Ei bine, e diferit pentru mine.
Spre deosebire de tine, eu nu fac lucrurile pe jumătate.
Dacă mă întorc, trebuie să fiu gata să dau totul.
Sincer să fiu,
un yakuza ca tine nu o să reușea...
Ce naiba știi tu despre mine?
Plătește pagubele!
Asta nu e de ajuns!
Vai! Tata a tras o bășină!
Nu am fost eu, a fost Donta.
Ia să vedem...
Nu, mamă! Mâncăm aceleași lucruri. Nu ne poți deosebi prin miros.
Ce familie grozavă! Nu-i așa că e distractiv?
Ei bine, e rândul meu!
Cât de apropiați sunteți? Unde e Kotora?
Credeam că e cu tine.
Nu s-a întors de la întâlnirea cu tine.
Stai, dobitocule!
- Care e problema, comediant infect? - Repară asta.
Donta, oprește-te.
Asta e și casa mea, ca și a ta.
Nu ți-o spun ca un comediant infect, ci ca frate mai mare.
Repară asta în cinci secunde! Cinci, patru, trei...
Unde naiba crezi că te duci? Jenga!
- S-a întâmplat ceva cu Kotora? - Nu e treba ta.
E treaba mea. E unul dintre elevii mei.
Bine?
Nu te iert dacă pățește ceva.
Omul ăla a trecut prin multe greutăți,
spre deosebire de tine!
Avea doar 12 ani
când și-a văzut părinții murind în fața lui!
S-au sinucis din cauza unei datorii.
A fost atât de traumatizant, încât a uitat să zâmbească de atunci.
Când nu avea unde să se ducă...
fără părinți, fără bani,
Shinjuku Ryuseikai l-au luat sub aripa lor.
Nu e ca și cum a devenit yakuza pentru că a vrut asta.
E singura opțiune pe care a avut-o!
Ei bine, tipul ăla...
mi-a ascultat poveștile...
și a zâmbit!
A râs și a fost impresionat!
Jenga? Jenga? Hai să le strângem.
Și-a luat la revedere de la banda șefului lui, salvatoarea lui.
Și a venit aici și a spus...
că vrea să fie povestitor, să fie ucenicul meu.
Vezi tu...
L-am refuzat la început pentru că părea să aducă necazuri.
Știu că nu sunt o persoană bună,
dar n-a vrut să accepte un refuz.
Dacă asta nu e determinare, atunci, nu știu ce e.
E complet diferit de tine.
Sentimentele lui nu sunt necoapte!
E un bărbat atât de singuratic.
Ai părăsit casa asta ca să fii pe cont propriu,
dar încă te întorci, din când în când...
Te dai mare și apoi îi rănești pe ceilalți
fără să-ți dai seama.
Dacă vei continua așa,
până la urmă, chiar vei...
fi ignorat de toată lumea.
Bine?
Șfârșitul vieții unui tip singuratic
e moartea sa singuratică.
Cum poți să...
Ce?
Cum poți spune toate astea fiului tău adevărat?
Un fiu adevărat
nu i-ar face așa ceva tatălui său adevărat!
Tată, oprește-te!
Opriți-vă!
O faceți pe mama să plângă!
Mamă Sayuri.
Nu! Îmi pare rău!
Ți-am tot spus să n-o faci pe mama ta să plângă!
- N-am fost eu! - Cine a făcut-o să plângă?
Cine a făcut-o să plângă?!
Ryuhei?
Ryuhei?!
Îmi pare rău.
- Ryuhei? - A leșinat.
- L-am strâns prea tare. - Grăbește-te și ajută-l.
Îmi pare rău!
Șefule! L-am găsit în sfârșit!
Da, da.
E chipeș și strălucitor peste tot. E incredibil!
- Asta e bine. - E datorită ție.
- Ce este? - Nu m-ai ascultat?
- Nu ai spus nimic. - Îmi dau demisia.
Ce?
L-am găsit pe tipul bogat și sexi! E minunat! E un pic rebel.
Poartă o jachetă cu un tigru și un dragon pe spate.
Ia-o ușurel.
Ce jachetă?
Ce naiba o să ne facem noi?
Ce este?
Ce ne facem, Tora? E îngrozitor!
Tora! Parcă ți-am spus să fii cu ochii pe el!
Ce naiba ai făcut?
Predicțiile șefului s-au adeverit.
Ce naiba păzeai?
Idiotule...
Ghida turistică...
Ce?!
Sunt toți iubiții mei...
Hei! Cine naiba te crezi, să-i faci pe toți tipii ăștia să se tatueze cu tine?
Bine! La dreapta dv. se află Fujin.
La stânga este...
- Dle povestitor? - Taci din gură și vino!
- Dar lucrez. - Vino aici odată.
CAFENEA YOSHIKO
Se pare că nu am putut să-mi uit viața din Tokyo.
Mi-e rușine să recunosc că a trebuit să mă întorc.
Soțul meu e agitat când sunt acasă,
iar eu n-am vrut să mă reîntorc la viața de animatoare...
Pentru că i-ar înnebuni pe bărbați.
M-am gândit că bărbații tineri nu ar merge în circuite turistice...
Și sunt obișnuită să mă descurc cu cei bătrâni...
Nu-mi pasă cum te-ai făcut tu ghid turistic.
Cum l-ai cunoscut pe tipul ăsta?
- În autobuzul turistic! - Da, în autobuz!
Ieși afară o secundă.
Mă bucur că n-am păstrat portofelul ăla.
Dumnezeu trebuie să mă fi recompensat.
Trebuie să-i fi fost milă de mine.
I-ai luat numărul de telefon?
Nu, dar i-am dat adresa mea de e-mail.
- Ți-a trimis vreun e-mail? - Încă nu.
Ești sigură că n-ai...
visat asta?
Gândește-te ca la un vis și uită de asta.
Ce? Dar e chiar acolo!
Erai atât de beată azi-noapte.
Vorbeam despre voi doi, de aceea ai avut un vis...
Nu fi prost! Am dat mâna!
Îți spun că a fost un vis!
Cum rămâne cu portofelul? L-am găsit chiar aici!
L-ai dus la poliție,
dar apoi ai visat că te-ai întâlnit cu tipul în jachetă.
Nici vorbă!
Îți amintești cum ai ajuns acasă de acolo?
Vezi? Ți-am spus că a fost un vis!
Asta pățești dacă te gândești la bărbați tot timpul!
Întoarce-te la treabă!
Pune toate hainele astea jalnice la loc.
Poate că e o comoară,
dar, din cauza asta, mai sunt și alții după ea...
Exact ca porumbeii care se agită după semințe.
Tu ești unul dintre acei porumbei.
Frate...
Știu încă alți cinci tipi, nu, șase,
care au același tatuaj ca tine.
Vrei să fii un porumbel,
Ginjiro?
Nu ești ca mine.
Tu ești urmașul Shinjuku Ryuseikai.
Îți spun asta ca un frate mai mare. Nu fi un tip
care se lasă condus de o femeie. Fii un tip care conduce femeile.
- Am înțeles. - Bun.
Unde s-a dus Gin-chan?
L-am făcut să plece.
Scuze, dar nu las o femeie misterioasă ca tine pe lângă el.
Ce vrei să spui?
El e yakuza
și, în plus, e viitorul șef al grupării noastre.
Eu sunt un subaltern și „educatorul” lui.
Ai înțeles?
Nu te mai vedea cu el.
Ești posesiv cu mine?
Posesiv cu tine?
Nu prea-mi pasă. Când te pot vedea din nou?
- Pe mine? - Da, pe tine. Când?
Ce vrei să spui? Nu am vorbit despre a ne vedea!
- Atunci ce număr de telefon ai? - Ce e cu tine?
Care este? Spune-mi!
Care e numărul tău?
Tigru, tigru, jirettaiga!
Iată o poveste comică pentru voi...
- Dar, înainte să încep, vă rog să opriți... - Nu ne spune nouă asta!
KOTORA
Era odată un tânăr negustor pe nume Ryu.
Vi-l amintiți cu toții?
Idiotul care și-a inscripționat
numele unei pipițe pe brațul lui.
Ei bine, era o fată numită Risa care lucra la magazinul lui.
E o fată bună, dar e predispusă să se îndrăgostească într-o secundă.
Se lasă fraierită de oricine i se pare atrăgător,
fie el un bătrân sau un bebeluș.
Ei bine, din întâmplare a întâlnit un tânăr yakuza pe nume Ginjiro,
o veche cunoștință a lui Ryu.
NU AVEȚI MESAJE
Ryu și-a dat seama că Risa iar va uita de muncă,
așa că a convins-o că totul a fost doar un vis...
Cred că aveai dreptate, șefule.
- Ce? - Totul a fost un vis, nu?
M-am hotărât să cred asta. Am să stau departe de bărbați o vreme.
E timpul să mă întorc la treabă! Unde ar trebui să pun asta, șefule?
Acolo.
Bine!
Șefule, mâine e zi de inventar, nu? Am să te ajut și eu.
Bine.
Bine ați venit! Să-mi spuneți dacă găsiți ceva care vă place.
Le puteți proba.
Muncea atât de mult acum, încât Ryu a început să se simtă prost...
- Șefule, în legătură cu reducerile... - Mai termină cu „șefule”!
- Ce faci, șefule? - Ai grijă de magazin cât sunt plecat!
Așadar, Ryu s-a hotărât să se ducă la Ginjiro să negocieze.
Ai zis că vrei să cumperi toate astea, nu?
Da, am zis.
Ai spus că ți le dorești mult și că le vei cumpăra, nu?
Nu am zis asta.
Hei... nu ești fiul lui Donbei?
Cumpără-le pe toate și ți le dau cu 100 000 de yeni.
Te rog să le cumperi.
- Cumpără și tu! - Cine ar vrea hainele astea jalnice?
Nu știu ce s-a întâmplat între tine și fiul meu,
dar tatăl tău mi-e dator cu patru milioane de yeni!
- De ce aș cumpăra astea? - Tata n-are nicio legătură!
Vorbesc cu fiul tău acum.
- Aia... - Ce?
Asta?
M-am gândit că o să fie marfă...
Înțeleg.
- Ne-auzim. - Stai, banii?
Da.
Vreau să-i aduci mai târziu la magazin.
- De ce? - E un plic în pungă.
Pune-i în el și adu-mi-i.
Fără să știe ce se întâmplă, Ginjiro a adus plicul
cu cei 100 000 de yeni la magazin.
„Scuză-mă!”
Bine ați venit!
Aici lucrezi?
Proprietarul acestui magazin m-a făcut să cumpăr niște haine ieri.
Poftim...
banii.
SALARIUL PE FEBRUARIE
Nu înțeleg deloc...
Am să aștept...
e-mailul de la tine.
Dar nu pot aștepta o veșnicie.
E adevărat.
Sunt obișnuită să fiu controlată de bărbați.
Hopa... ce am spus?
Mulțumesc că ați cumpărat de la noi!
Poți să-mi dai e-mail-ul din nou?
Vezi... Erai beată data trecută, nu?
Nu am reușit să-l citesc.
Bine!
O femeie care vrea să fie controlată și un bărbat care vrea să controleze.
Nu se puteau potrivi mai bine!
Să angajezi o fată așa tânără și cuminte și să nu o plătești e crud.
Așa că Ryu a făcut alegerea să-i dea șansa cea mare...
Comandă orice vrei tu! În seara asta fac eu cinste.
- Risa... - Da?
Un prietenul de-al meu deține un magazin în Shibuya.
E un magazin de importuri și au nevoie de oameni...
- Dacă vrei... - Nu îmi dau demisia.
Vreau să mai lucrez o vreme la Dragon Soda. Ador hainele.
- Îmi dați un shochu? - Sigur.
Scuze, trebuie să mă duc la un spectacol.
Rămâneți și beți tot ce vreți.
Da, e un anumit act în deschidere pe care nu pot să-l pierd.
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Pentru multe lucruri. Trebuie să-mi cer scuze
înainte să fiu bătut iar.
„Eu? Eu să te lovesc, șefule?
Nu fi prostuț! Mi-aș rupe mâna!”
Până la urmă, ție îți sunt datoare că m-ai combinat cu Gin-gin.
Și dacă nu m-ai fi păcălit,
atunci aș fi fost sâcâitoare iar.
L-aș fi făcut pe Gin-gin să mă urască.
„Ești un zeu.
Mulțumesc că m-ai păcălit!”
Oricât de sexy ar fi Gin-gin,
totul s-ar duce pe apa sâmbetei dacă m-ar urî.
Am să-l prețuiesc, ca de data asta să nu mai fugă...
Adică, o să-l fac pe el să mă prețuiască.
Risa...
- Îi spui Gin-gin? - Da, eu îi zic Gin-gin!
Înțeleg. Înțeleg.
Înțeleg! Bine! Să bem!
Bine!
- De fapt, eu n-o să beau deloc. - De ce?
„N-aș vrea să fie totul un vis iar.”
Bună treabă, Yakuza!
Hei, începătorule, ți-a scăpat o pană de porumbel.
Hei!
Lucrez aici datorită introducerii domnului Kotora.
Serios?
Muncește mult și plătește datoria!
Stai!
Gin-gin! Așteaptă-mă!
Ești prea înceată!
Poftim spaghetele cu sos de carne!
Ei bine, Kotora,
ai greșit cam toată forma originală a Shibahamei,
dar publicului cu siguranță i-a plăcut. Deci, cred că e în regulă.
Mulțumesc, domnule.
Bun, iată plata pentru lecția din luna asta.
Bine, mulțumesc.
Bun. Sunt toți aici.
Mulțumesc foarte mult. Am să-i dau înapoi...
Nu-i poți pune într-un plic?
Da, dle, am să-mi amintesc să pregătesc unul data viitoare.
Așa am să fac. Îmi pare rău. Am să-i las aici.
Bine, Kotora, negustorul acela
numit Ryu care a apărut în...
Nu e treaba ta!
Încă ești recuperatorul?
Am auzit că Shibahama ta a mers bine. Risa mi-a spus.
- Da, cred că se poate spune așa... - Mă bucur pentru tine.
Da, mulțumesc.
Trebuie să-mi cer scuze pentru data trecută...
- Nu am știut. - Nu-ți face griji.
- Bine. Ne vedem. - Care e graba?
Ei bine... e ciudat, iar ăsta e un hotel de dragoste.
STAR TALENT
Tora-chan!
Ne cunoaștem?
Subtitrarea: ANDREI NEAGU