FASCINAȚIE
Mulțumesc tuturor că ați venit astăzi.
L-am imitat pe cel de-al cincilea Shinshou!
Cred că cei tineri nu știu cine este.
Sunt agitat.
Aia e camera? Merge?
Salut! Eu sunt Ta-chan.
Am 40 de ani, sunt divorțat
și caut femei la 20 și ceva de ani care nu-mi vor purta pică după!
E un tip numit Hayashiyate Kotora, un nou rakugoka care-mi place.
A fost promovat la al doilea rang.
Oprește-te!
Ce este rinki?
- Înseamnă invidie. - ...sau gelozie.
- Și senki? - O boală a membrelor inferioare.
Înseamnă BTS.
Atunci de ce nu spui că ai BTS?
Nu înțeleg tâmpeniile astea!
Spre deosebire de scenete, sunt mulți actori de rang doi.
Nu joacă în fiecare zi
și nici nu sunt plătiți astfel.
Așadar, viața lor devine grea după ce sunt promovați.
În cazul lui Kotora, el are alt loc de muncă, deci nu-și face griji.
Cine ți-a dat dreptul să vinzi căcaturile astea aici?
Ăsta e teritoriul Ryuseikai!
Este la rangul al doilea, dar totuși are o mașină scumpă.
Nu are sens.
- Maestre, tu de ce te-ai căsătorit? - De ce mă întrebi?
Învăț o poveste de la Donkichi despre un cuplu căsătorit.
Dar nu o înțeleg deloc. Eu sunt singur.
Iar părinții mei s-au sinucis când aveam 12 ani...
Nu plânge! Vreau doar să-mi spui...
Ce înseamnă să fii căsătorit?
Să fii căsătorit?
Îndrăgostirea e doar un sentiment temporar,
dar apoi vine o vreme când sentimentul ăla pare să nu mai piară.
Așadar, atunci te apuci să faci copii...
și îți faci o familie.
Cum să-ți explic altfel?
Ai putea spune că e dragoste necondiționată.
- Plângi? - Nu. Nu mai fi atât de serios.
E ciudat.
Un povestitor expert care bate câmpii cu o poveste fără punct culminant!
Oricum, nu o puteți proteja pe soția dv. sau s-o faceți fericită.
O faceți să plângă tot timpul!
E numai gura de dv.! Un soț de care e numai gura!
Vedeți voi, Kotora nu prea are patos sau simțul umorului.
Nu are ceea ce-i trebuie pentru a fi un interpret de rakugo.
Dar, cumva, nu poți să-l urăști.
Nu! Trebuie să mă duc să deschid magazinul!
Ne vedem în curând! Și veniți la tăieței! Suntem în apropiere.
Dap! Tigru și dragon!
A fost bine?
M-am întors din pauză!
Te poți duce acasă acum.
- Te vezi cu cineva azi? - Nu e vorba de asta.
Spune-mi când te întorci. O să am grijă de magazin.
Nici vorbă. N-ar fi o întâlnire dacă aș ști când se termină!
Te duci undeva?
Are o întâlnire!
Să fie oare cu Megumi?
Ai vreo problemă cu asta?
Nu dacă te duci îmbrăcat așa.
Ce vrei să spui?
Bine, oameni buni. Veniți cu toții aici!
Îmi pare rău! Nu am găsit pe cineva să-mi țină locul.
Nicio problemă! Ador Tokyo Tower.
Eu tot o întâlnire o consider.
Tinere, vrei să-mi faci o poză?
Vino.
Scuze, Ryuji!
În sfârșit, mi-a memorat numele!
A fost atât de aproape.
Nu alerga pe pajiște!
Va lua parte... va lua parte... Nu va lua parte...
Nakatani Ken?
Cine e Nakatani Ken?
E bătrânul!
Organizează o reuniune pentru membri de la clubul facultății.
Club? Un club de gangsteri? A făcut facultatea?
Ajută-mă, dacă ești liber!
Nu sunt liber!
Nu apuc să interpretez prea des, nu pentru că nu sunt bun,
ci pentru că sunt al doilea rang!
De obicei, durează doi sau trei ani, dar eu am fost promovat în patru luni.
Înseamnă că nu pot juca, pentru că sunt prea bun!
Înțeleg.
Nu va lua parte... Va lua parte...
Cum e să fii proaspăt căsătorit?
Superb!
Face asta?
- Îți poartă cămășile și astea? - Desigur că da!
M-a făcut să-mi dau seama că cămășile bărbătești sunt făcute...
să fie purtate de femei.
Atât de adevărat.
Despre ce tot pălăvrăgiți?
Scuze, șefule.
Deci, cum merge?
Viața lui amoroasă?
Soția lui e moartă de trei ani,
deci trebuie să fi avut câteva amante.
Dar nu cred că are de gând să se recăsătorească.
Ce bine e!
De ce nu vrei să încerci și tu?
Nu,
suntem în timpul întâlnirii.
Știi să interpretezi și rakugo, Ryuji?
Rakugo? Da, puțin.
Ești mai bun decât Tora-chan?
De fapt, nu l-am văzut niciodată jucând.
E groaznic! Dar, cumva, e convingător.
Cumva, nu te poți abține să nu asculți.
Dar e tot îngrozitor, pe bune.
O clipă, vă rog.
Vrei să-mi spui și mie o poveste rakugo?
Am auzit-o doar pe cea cu manju-ul înfricoșător.
Am izolat rakugo afară din viața mea.
- Izolat? - Eu sunt opusul lui Kotora.
Sunt bun, dar nu sunt convingător.
Mi-am dat seama de asta într-o zi.
Dar odată ce ești bun la ceva, nu mai ai scăpare.
Ajunge! E plictisitor!
Nu e plictisitor!
Megumi nu știe multe lucruri despre tine.
Ce este?
Nimic. Doar că...
E greu să te obișnuiești cu ochii tăi.
- Nu mă pot abține să nu mă uit. - Oamenii îmi spun des asta.
Des?
Scuze că m-ați așteptat.
M-am întors!
E oală fierbinte! Să mâncăm! Să aducă cineva sosul ponzu!
Mi s-au aburit ochelarii!
Nu încă! Stați să vină și Megumi acasă.
- Corect! - Nu până nu ajunge Megumi.
Hei! Ceva nu e în regulă.
Mereu mâncați cina când eu ajung acasă târziu.
- Și de ce vine aici în fiecare seară? - Hei, tu! Idiotule chipeș!
- Ieși cu Megumi? - Cum aș putea, afro-idiotule?
Și eu am vrut să te întreb. Care e treaba între voi doi?
Dormiți în aceeași cameră dar pe saltele diferite.
- Nici nu vă țineți de mâini! Ciudat! - Sunteți cu ochii pe noi?
În fiecare noapte! Mă uit la voi cu nefericire. Nu pot să dorm de asta!
- Kotora? - Da?
Nu-mi place că nu ești clar cu intențiile sale.
Nu și tu, mamă...
Spune ceva, maestre!
Deci, d-asta mă întrebai despre căsătorie!
- Pe bune? - Nu? Era în legătură cu rakugo!
Ai folosit rakugo ca scuză pentru a-ți îndeplini fanteziile murdare!
Ești doar al doilea rang! Nu! Și eu sunt tot al doilea rang!
Abia aștept să devin numărul principal, ca să te pot lovi!
S-ar putea să nu se mai întoarcă aici.
I-am spus să nu mai vină aici niciodată.
Glumesc!
Nu vă mai smiorcăiți! E rușinos!
Aici e bine. Aici locuiesc eu.
- Și eu! - Pa-pa!
Ce?
Ce naiba...
Megumi-chan nu-ți aparține.
E... e ca o mascotă pentru familia noastră.
E o „mascotă boabă”!
A fost jenant.
Cea mai proastă glumă a ta.
Deci, dacă Megumi-chan ar fi să aducă acasă un iubit,
ca o familie mare, familia Hayashiyate s-ar lupta cu el
ca o bilă mare de foc
plină de gelozie.
M-am întors!
Bine ai venit!
Ce se petrece aici?
Mi-e o foame de mor!
Nu înțeleg ce se petrece.
De ce nu intri?
- Dacă ai ceva de spus, spune odată! - Deci...
Ei bine...
O ador pe Megumi-chan de parcă ar fi fiica mea.
Totuși, rareori mă mai gândesc la tine ca la un fiu.
Imediat ce plătesc datoria asta, o să fim străini.
Asta ar trebui să înțelegi înainte să mă auzi spunând asta.
Ce?
Nu am să permit ca un bărbat ca tine
să o ia pe fiica asta scumpă ca soție.
Nu am venit ca s-o cer în căsătorie!
Și ar fi trebuit să-mi spuneți că locuiți împreună!
Eu am adus-o aici, pentru că încă sunt determinat.
Megumi-chan,
spune-ne ce simți tu de fapt.
Așa e. Pe cine iubești, pe Ryuji sau pe Kotora?
Înțeleg... Termină!
Perfect! Asta a fost noritsukkomi, Saya!
- Pot să spun ceva? - Ce este?
Am tot vrut să spun asta.
Cred că ați înțeles-o greșit pe Megumi.
De fapt, a trecut deja printr-un divorț.
Și-a abandonat soțul în Aomori, a venit aici și a lucrat ca animatoare.
A înșelat un tip după altul. E o femeie vicleană.
Iar Ryuji a fost cel care a schimbat-o.
- Nu le pla... - Taci.
Arată-le chestia aia. Haide, arată-le, idiotule!
- Tu! - Arată-le și tu pe al tău.
Nu te mai holba!
E „Gomai Kishou”.
Vedeți? Nu se prostesc.
E chestie serioasă! Dacă mai aveți ceva de spus, vă ascult.
Să mâncăm. O să vorbim după.
Mi-e atât de foame! Donkichi, fă chestia aia!
Ochelarii mei nu sunt aburiți și nici oala nu mai e aburită!
Da! Don, Don!
La naiba, Ryuji.
Sayuri-chan plânge.
Cum îndrăznești să faci așa ceva trupului pe care ți l-au dat părinții tăi?!
- Ai spus că sunt un străin. - Fugi, Ryuji!
Golan nerecunoscător!
Să nu-ți mai arăți fața pe aici!
- Niciodată! - Maestre!
- Kotora... - Da?
Ai ceva de făcut mai târziu?
Nu, sunt liber.
Aveam de gând să-ți spun, până la urmă,
dar, te rog, nu mai spune nimănui, nici vreunuia dintre frații tăi
și, desigur, nici lui Sayuri-chan, despre astăzi.
Hai să păstrăm secretul între noi, bine?
Nu înțeleg.
Te-am găsit!
Shou-chan! Te-ai mai îngrășat, nu?
Shou-chan? Ce?!
Hai să ți-l prezint. El este Kotora, un elev nou de-al meu.
Ea e Mizukoshi Koharu, iubita mea! Iubita...
Încântată de cunoștință! Eu sunt soția lui Shoukichi de la Kyoto!
- Stai! De ce pleci? - E prea mult, maestre.
De ce? De ce îmi prezinți mie amanta ta?
Nu se întâmplă nimic între mine și Koharu!
Da, relația noastră e pur platonică!
Deși ne-am sărutat odată, când eram beți!
E prea de tot!
Chiar vreau s-o spun cuiva, dar nu cred că va fi amuzant.
- Nu-ți face griji. Spun eu povestea. - E deja amuzantă dacă o spui tu.
S-a întâmplat totul când eram student în ultimul an...
Nu se poate! Asta a fost acum peste 30 de ani!
Ken-chan era cel mai bun prieten al meu de atunci.
Noi ne ocupam de clubul de rakugo al facultății
și predam la clubul de rakugo al unui liceu afiliat.
Shou-chan!
Ce e, Ken-chan? Atât de gălăgios!
Au sosit!
Fetele de la liceu sunt în campus!
Mulțumim că ați fost de acord să ne învățați!
Koharu era boboacă la clubul de rakugo al liceului ei.
Era adorabilă!
Shou-chan, ce părere ai despre Koharu?
E drăguță.
- Dar are doar 16 ani! E ilegal! - Prostii!
Dacă asta e ilegal, prefer să fiu un infractor! Fac ceva pe lege!
Vrei s-o întrebi pe Koharu ce simte pentru mine, Shou-chan?
Am plecat să-i duc scrisoarea de dragoste de la Ken-chan.
Îmi pare rău.
Îmi place de altcineva.
De cine?
E vorba de...
mine?
Nu poți face asta, Koharu!
Ken-chan!
Nu, Ken-chan.
Stai, Ken-chan!
- Idiotule! - Ce naiba?
Eu o iubesc mult mai mult ca tine, Shou-chan!
Dar și eu o iubesc pe Koharu!
Eram atât de tineri atunci.
Credeam că sunt cel mai bun interpret și bărbat, dar la fel credea și el.
Așa că niciunul dintre noi nu voia să renunțe.
Deci că ne băteam mereu
dar cumva rămâneam prieteni buni.
Puteai spune că eram tigrul și dragonul din Showa.
Imediat ce Shou-chan a absolvit, a devenit Donbei, povestitorul.
Dar Ken-chan a repetat școala până ce eu am ajuns la facultate.
Așa e. A spus că vrea s-o aștepte pe Koharu.
A rămas la facultate încă opt ani!
Iar eu, ca să trec peste Koharu,
am început să ies cu fiica maestrului meu de Kouta.
Adică soția mea, Sayuri-chan.
Am presupus mereu că tu și Ken-chan aveați să vă căsătoriți.
Ei bine, asta e în trecut acum.
Te duci la reuniune?
Aș vrea, dar nu pot.
Ce? Abia așteptam să ne reunim toți trei iar.
Lucrurile s-au schimbat foarte mult de atunci.
Am datorii...
- Săracul Shou-chan. - Mulțumesc.
Ce e cu rânjetul?
Apropo, Ken ăsta despre care vorbiți...
Nu e cumva cel pe care-l cunosc, nu?
De fapt,
e șeful tău yakuza.
De asta urma să-ți spun...
Șeful a făcut rakugo?
- Da, a făcut în stilul Kamigata. - Nu-mi pasă în ce stil.
- Poate să facă rakugo sau nu? - Da, poate.
Shou din est și Ken din vest.
Lumea a zis că o să fie maeștrii faimoși!
Ce naiba?
Dacă șeful poate să facă rakugo, nu trebuia să studiez sub tine!
- Puteam să învăț rakugo de la el! - Ai și tu dreptate.
Ce făceam?
Ce naiba făceam?
NU VA LUA PARTE
Yanaka Shoukichi...
Probabil că e mai bine să nu vii!
VA LUA PARTE - ABIA AȘTEPT SĂ TE VĂD
Și eu, Koharu-chan...
- Deci, ai cunoscut-o pe Koharu? - Știi despre ea?
Vrea să o prezinte tuturor.
Am cunoscut-o când eram și eu de rangul al doilea. Mi-a dat bani de buzunar.
Au cunoscut-o și Donta, și Donkichi.
Deci o prezintă tuturor? A fost stupid să fiu atât de agitat.
În fine, ai văzut asta?
Mi-a dat-o Chibi-T.
E Awashima!
Frate?
Hei, fiți atenți
Unu, doi, probă de microfon
Hei! E Club Yose!
E finala, băi!
Finala!
Don, don, don!
E slujba lui cu jumătate de normă. Chiar face totul.
Toată lumea! Aplauze pentru... Jumptei-Jump! Haide!
Se spune că femeile ar trebui să aibă grijă să nu fie cuprinse de gelozie...
Hei, hei...
O să spună o poveste clasică în locul ăsta gălăgios?
Unele sunt atât de geloase, încât își ascut unghiile în așteptarea soților.
„Ce să-i fac când se întoarce acasă?”
„Asta o să-i fac!”
Le place foarte mult!
Pe de altă parte, unele femei nu sunt niciodată geloase.
E „Felinarul lui Gonsuke”!
Un individ avea o asemenea femeie ca soție și o amantă în alt cartier.
Amanta nu era nici ea geloasă.
Cum nici soția și nici amanta nu erau geloase pe el,
lucrurile păreau să meargă bine la început.
Începe să bată vântul afară.
Sper să nu pornească vreun foc.
- Dragule? - Da?
Avem mulți angajați tineri în casă. Deci, dacă ar fi să pornească vreun foc,
cred că ne-am putea descurca cu el.
Totuși, tânăra femeie de acolo nu are decât o menajeră.
Cred că ar trebui să te duci la ea
și să-ți petreci noaptea acolo.
Apoi voi putea dormi liniștită.
Eu așa zic.
Ce binevoitor din partea ta!
Generozitatea ta mă impresionează.
Atunci, am să plec acum.
E atât de întuneric afară. Vreau să-mi care cineva felinarul.
Mai e cineva pe aici?
Bucătarul e încă treaz.
Gonsuke?
Nu, nu el.
E...
La ce vă uitați?
Ei bine... plec, Gonsuke. Pregătește-te să vii cu mine.
Nu sună bine!
Cine iese afară la ora asta?
- „Doar aprinde felinarul!” - „Da, domnule.”
Kotora, eu plec.
„Trezește-te, scumpo!
Hei, trezește-te!
Trezește-te!”
„Trezește-te!”
Trezește-te, maestre!
- E ora trei și jumătate dimineața! - Spune povestea aia mâine!
- Povestea cu felinarul... - Felinarul?
Și cu bucătarul.
- Adică Felinarul lui Gonsuke? - Da! Spune Felinarul lui Gonsuke!
Am văzut interpretarea lui Awashima. A fost bestială!
Toată lumea... treziți-vă.
Toți copiii ăștia râdeau în hohote.
Vreau să spun aceeași poveste, folosindu-vă pe tine, Sayuri și Koharu.
Stai? Ce!
Așa că faceți bine să spuneți Felinarul lui Gonsuke mâine!
Dacă nu o spuneți, îi spun lui Sayuri despre ziua aia!
Tu...
„Hei, trezește-te!
Trezește-te, scumpo!”
Ce faci aici, dragule?
Soția mea mi-a spus
că trebuie să fii neliniștită într-o asemenea noapte cu vânt.
A zis că dacă stau cu tine
ai putea dormi liniștită.
Soția ta a spus asta? Mă face atât de fericită să aud asta!
Majoritatea soțiilor nu și-ar lăsa soții să plece.
Ce înduioșător din partea ei să spună asta!
Dar dacă te las să stai aici, ar putea crede
că nu am maniere.
Mi-ar fi atât de rușine că nu aș putea s-o privesc în ochi.
Mi-ar plăcea tare mult să rămâi, dar te rog să te întorci la soția ta.
Înțeleg.
Ai și tu dreptate, înțeleg.
Ai dreptate.
- Gonsuke... - Da?
Aprinde felinarul.
Doamne...
„Soția ta nu vrea să dormi aici,
iar amanta ta vrea să pleci.
Stăpâne, ești vagabond.”
„Termină!”
Te-ai întors atât de repede!
Nu te-ai dus la ea acasă?
Ba da și i-am explicat totul. I-am spus că voi dormi acolo.
A fost încântată!
Totuși, a spus că dacă mă lasă să dorm acolo,
i-ar fi rușine să te privească în ochi.
Așa că m-am întors acasă acum.
Ce drăguț din partea ei.
De aceea...
- Nu te pot lăsa să stai aici! - Ce?
Dragule, te rog, du-te înapoi la ea acasă.
- Gonsuke... - Da?
Aprinde felinarul!
L-am lăsat aprins!
Idiotule! E lumină în casă!
O lumină e de ajuns.
Două lumini sunt de prisos!
Dar păreți să prisosiți cam multe lucruri.
Ce?
„O soție e de ajuns.
E o prisosință să aveți și o amantă.
Aș putea aprinde un milion de felinare
dacă ați renunța la amantă și ați cumpăra lumânări în loc!”
Cât de adevărat!
„M-am întors, scumpo!
Scumpo! M-am întors!”
Ai bătut atâta drum. Ce s-a întâmplat?
I-am spus soției mele tot ce ai zis.
A fost foarte impresionată și te-a complimentat.
Dar a spus, din același motiv,
că nu mă poate lăsa să stau acolo și să mă întorc la tine.
Așa că m-am întors aici.
Sunt atât de emoționată, că aș putea plânge.
Cum insistă atât de mult,
mi-ar plăcea să rămâi aici,
dar cu cât insistă mai mult, cu atât nu te pot lăsa înăuntru.
Nu te pot lăsa în niciun caz să rămâi aici peste noapte.
Te rog, întoarce-te la soția ta.
Să mă întorc la ea?
Gonsuke!
- „Da?” - „Aprinde felinarul iar!”
„Nu mai avem nevoie de felinar.”
„De ce?”
„A răsărit soarele deja.”
Ești cel mai bun, Don-chan!
Serios, ești cel mai bun!
De ce e elevul cel mai înverșunat?
N-are ce să facă.
La cât să trec să te iau în seara asta?
Nu contează! Dacă aș ști la cât se termină, nu ar mai fi o reuniune!
- Am să trimit o mașină când se termină. - Ți-am spus, nu contează!
Băiatul nu are pic de tact.
Voiam...
să-ți spun până la urmă...
Ce?
Povestea despre Shou-chan și mine.
Shou-chan era cel mai bun prieten al meu din vremea aia.
Ne ocupam de clubul de rakugo al facultății
și predam la clubul de rakugo al unui liceu afiliat.
Ken-chan!
Ce este, Shou-chan? Atât de zgomotos!
Au ajuns! Fetele de la liceu sunt în campus!
Mulțumim că ați fost de acord să ne învățați!
Koharu era boboacă la clubul de rakugo al liceului ei.
Era adorabilă!
Ken-chan, ce părere ai despre Koharu?
E drăguță.
Dar are doar 16 ani! E ilegal!
Prostii!
Dacă asta e ilegal, prefer să fiu un infractor!
Fac ceva pe lege!
MIZUKOSHI KOHARU
O întrebi pe Koharu ce simte pentru mine, Ken-Chan?
Am plecat să-i duc scrisoarea de dragoste...
Stop!
Povestea e un pic diferită de a maestrului.
De fapt, e complet diferită!
Maestrul a spus că tu erai cel îndrăgostit de Koharu
și că tu ai scris scrisoarea...
Oprește mașina!
- Am spus să oprești! - Da, dle.
Shou-chan se vede cu Koharu, nu?
Păi...
Spune-mi adevărul! Se vede cu ea, nu-i așa?
Nu, domnule!
Atunci de ce ți-ar spune despre Koharu, golane?
Poate... poate că a rămas fără subiecte de discuție.
Deci pentru Shou-chan, Koharu este un subiect de discuție
atunci când nu mai are ce vorbi?
M-am îmbrăcat într-un frac alb doar pentru a o vedea pe femeia asta fără valoare?
- Tora! - Da, domnule.
Sunt un bărbat fără valoare!
Îmi pare rău, domnule! Maestrul s-a văzut cu Koharu.
M-a luat cu el când s-a văzut cu ea.
Știam eu! S-a văzut cu ea tot timpul ăsta, nu-i așa?
Întoarce mașina!
Nu mă duc! S-o ia naiba de reuniune!
E dezgustător! Stupid!
PETRECERE DE REUNIUNE A FACULTĂȚII
Ce? Ken-chan nu se mai duce?
Dar Koharu...
Reuniunea ar fi trebuit să fie caldă ca primăvara.
Nu are nicio logică ca organizatorul să lipsească!
Trebuie să-l convingi! Ai înțeles, Shibusawa?
Așa s-a întâmplat!
Nu mi-am imaginat niciodată că șeful va fi atât de șocat!
De ce a trebuit să-i spui lui dintre toți?
Nu era pe lista cu oameni cărora mi-ați spus să nu le zic!
Nu era nevoie să-ți spun asta. Pentru Dumnezeu!
Nu prea știu ce s-a întâmplat în trecut,
dar dacă mă întrebi pe mine, nu tărăgănează de prea mult timp?
Tu chiar nu înțelegi lumea, nu-i așa?
Poveștile rakugo clasice sunt despre ce înseamnă să fii om.
Dacă nu-i înțelegi pe oameni, nu poți face clasice niciodată.
Tinerii...
cred mereu că personalitatea lor se va forma când îmbătrânesc.
Nici vorbă.
În viață, este regret după regret.
Corpul îmbătrânește și devine mai slab, ai din ce în ce mai puțin timp,
iar singura chestie care se rotunjește este aspectul tău fizic.
Pe dinăuntru, sunt robust ca întotdeauna, precum piatra asta.
Aia nu-i o piatră! E un cartof!
Poți fii mai concret?
Cred că Ken-chan n-a văzut-o pe Koharu
de când a terminat facultatea.
Până la urmă, a renunțat la a fi povestitor și a devenit un yakuza.
Trebuie să se fi gândit mult la decizia lui.
De aceea trebuie să-i fi invitat pe toți la nuntă, mai puțin pe Koharu.
Au trecut doi ani de când a murit soțul lui Koharu.
A trimis flori la înmormântare, dar nu a venit personal.
Koharu e văduvă?
Da, s-a dus să trăiască cu un profesor cu 20 de ani mai bătrân, tocmai la Kyoto.
Atunci de ce nu încep o relație?
Și șeful e singur!
Tu chiar nu înțelegi, nu?
Ființele umane sunt...
Ce?
Ar trebui să fie împreună.
Ar trebui să fie împreună!
Așa e! Chiar înțelegi ce înseamnă să fii om!
- Nu? - Ar trebui să fie împreună!
- Corect.
Se spune că femeile ar trebui să aibă grijă să nu fie cuprinse de gelozie...
În sfârșit! „Felinarul lui Gonsuke”!
Nu e!
Gelozia poate fi automat asociată cu femeile,
dar și bărbații pot fi geloși.
Spre exemplu, gelozia unui bărbat la 50 de ani
poate fi la fel de arzătoare precum un vas încins de orez.
Cândva, erau doi prieteni foarte buni numiți Shoukichi și Ken.
Folosește numele noastre adevărate!
Amândoi erau foarte imaturi.
Acum 30 de ani, s-au certat pentru o femeie și încă se ceartă.
Dacă vor continua tot așa, nu se va termina niciodată.
Așa că, pentru a termina cearta, Shoukichi a venit cu un plan.
A decis să-l trimită pe servitorul Gonsuke.
Vezi? Este „Felinarul lui Gonsuke”!
Chiar sunt în regulă!
Pe bune?
Kotora-chan!
Femeia asta, Koharu, avea prostul obicei de a bea,
dar Gonsuke nu s-a lăsat afectat.
A reușit s-o bage în mașină.
Ai grijă să o duci la casa lui Ken-chan din Hachioji!
- Sunteți bine? - De ce?
- Sentimentele dv. pentru Koharu... - Nu fi prostuț.
Eu o am pe Sayuri-chan,
familia mea iubită și pe elevii mei.
Ken-chan are un fiu, dar e singur.
Trebuie să se simtă foarte singur în seara asta.
Mă bazez pe tine!
Așadar, în seara asta, vei rămâne la casa șefului meu.
OCOLIȚI ÎN CONSTRUCȚIE
Habar n-am cum să ajung acolo.
De ce nu folosești GPS-ul?
Koharu i-a spus lui Gonsuke să folosească un felinar
și au reușit cumva să-și găsească drumul spre casa lui Ken.
„Ken-chan!”
- Și zici că asta a spus Shou-chan? - Da, domnule.
- Încearcă să fie nobil, nu? - Așteaptă în mașină. Mă duc să o aduc.
- Nu! - Ce?
Shou-chan a plăcut-o primul pe Koharu.
Dacă o las pe Koharu să stea aici, nu l-aș mai putea privi în ochi.
Așa că nu o pot lăsa să stea în noaptea asta aici.
Da, domnule.
Hei! Tora!
Du-o la casa stăpânului tău.
Spune-i că ți-am ordonat eu așa.
Asta a spus Ken-chan?
Da.
Ce o să faceți?
Du-mă la casa lui Shou-chan!
Așa că Gonsuke a pornit iar felinarul,
și s-au îndreptat spre casa lui Shoukichi din Asakusa.
„Shoukichi!
Trezește-te!”
S-o las să doarmă aici? Ai adus-o aici?
- Așteaptă în mașină. Am s-o aduc. - Stai! Idiotule!
Nu v-am auzit! Ce-ați spus?
Cum am să-i explic asta lui Sayuri-chan?
Aveți dreptate. Nu o puteți lăsa să doarmă aici.
Ken-chan i-a scris scrisoarea de dragoste.
Dacă o las să stea aici, el o să înțeleagă greșit.
Nu am să-l pot privi în ochi! Te rog, înțelege-mă.
Sayuri-san! Glumeam.
- Ce a spus? - Vă explic mai târziu.
Mergem înapoi la șeful acasă.
„Unul e maestru, celălalt e șef. Au ajuns oameni importanți.
Și eu sunt om, ca ei, dar pentru mine stau altfel lucrurile.
Aș vrea să mă reîncarnez ca maestru povestitor sau ca șef yakuza.
Nu e distractiv să fii elev sau subaltern.”
Asta începe să sune prea realist.
- Unde vă duceți? - Vorbesc eu însămi cu el!
Stați! Asta nu poate fi bine!
Tata spune că nu-și amintește să fi scris vreo scrisoare.
E o minciună! Cu siguranță am primit una!
- Uite! - Ați avut-o! Arătați-mi-o.
Nu!
Cu siguranță, nu!
În orice caz, nu pot să vă las în casă în noaptea asta.
Îmi pare rău, dar plecați.
Haide, Kotora!
Scuze. Tata e chiar încăpățânat.
- Vrei tu să conduci mașina pentru mine? - Ce?
M-am săturat să mă tot plimb așa.
Ești atât de norocos că nu l-ai moștenit pe Ken-chan.
- Lumea spune asta destul de des. - Mama ta trebuie să fi fost frumoasă.
Nu prea.
Atunci tu de ce ești atât de chipeș? Pot să-ți ating fața?
- Aveți grijă! - Hei, doamnă!
Bătrânul chiar a scris scrisoarea aia?
- Am uitat! - Ce?
Taci! Și eu vreau să aflu.
De aceea ne tot plimbăm de colo colo!
Mă întrebam cine e și erai tu, Koharu!
Scuze că vă deranjez atât de târziu.
- Voi două vă cunoașteți? - Vorbim adesea la telefon!
Dar o ținem secret de Don-chan, totuși.
- Intrați! - Bună seara!
Bună, tuturor!
- Ce faci aici? - Ar trebui să întreb același lucru.
Tatăl tău ți-a ordonat să nu te mai întorci aici!
Am sunat și mi-au spus că nu e acasă. Așa că m-am strecurat la cină!
Maestrul nu e acasă?
Ți-am tot spus!
Ken-chan a scris scrisoarea de dragoste.
Tot ce am făcut eu a fost să-i dau scrisoarea lui Koharu!
Și eu cred că s-a întâmplat așa.
- Dar tata spune că nu a scris-o el. - Eu nu știu nimic despre asta!
Chiar dacă eu aș fi fost cel care ar fi scris scrisoarea,
nu vreau să vorbesc despre asta în fața fiului meu.
- Ai scris-o tu sau nu? - Lăsați-mă în pace!
Contează cine a scris-o? A fost acum 30 de ani.
- Contează! - Contează!
Scuzați-mă.
Ești atât de norocos că nu l-ai moștenit pe Shou-chan.
Lumea spune asta destul de des. Fratele meu seamănă cu el, totuși.
- Tu de ce ești aici, în primul rând? - A părut distractiv!
- Ai grijă. Ai putea s-o strici. - Nu ai o cheie?
Nu.
A fost Shou-chan! Shou-chan a scris-o! Nu eu!
Shou-chan insistă că tu ești cel care a scris-o!
Nu! Pleacă! Du-te înapoi!
Lăsă-mă în pace!
DRUM ÎNCHIS
Uite ce ai făcut.
Suntem fix în zona verde.
Scuze, m-am săturat s-o iau pe același drum, așa că am improvizat.
Dar n-a ieșit bine!
Ce naiba facem, lăsăm boșorogii ăștia să ne plimbe?
Nu ești genul care să fie gelos, nu?
Nu-i așa.
Când am auzit că tipul ăsta e la întâlnire cu Megumi, m-a enervat puțin.
Serios?
Doar puțin. Dar nu mai fusesem gelos înainte.
- Chiar mă bucur. - Te bucuri pentru asta?
Aș fi fost supărat dacă nu ai fi simțit absolut nimic!
Când ai ieșit din hotel cu Megumi, eram foarte nervos.
- Mi-am cerut scuze pentru asta deja. - Nu e vorba de scuze și chestii d-astea.
Dar acum eu sunt foarte nervos!
- Ce? - Ce e rahatul ăsta cu hoteluri și ieșiri?
- N-am mai auzit despre asta! - Și de ce ar trebui să știi?
Pentru că eu am descoperit-o primul!
- Cui îi pasă? Tu ești cu Risa acum. - Nu despre asta e vorba!
Ce se întâmplă cu voi?
Credeam că suntem
Tigru și Dragon și Argint!
Argintul nici nu e o creatură! E o culoare.
- Pot să spun ceva nebunesc? - Ce?
E o asemănare între Koharu și Megumi.
- E adevărat! - Mai scutește-mă.
Veselia și aerul ăla de egoism...
Când vom fi bătrâni, oare vom uita cine s-a dus la hotel cu Megumi?
Nici vorbă!
Scuze.
Hai s-o facem.
Am făcut atâtea pentru ea.
- Stai! - Ce este?
Dacă expeditorul e Yanaka, Ryuji ne duce acasă.
Corect! Dacă expeditorul e Nakatani, tu conduci!
Hai s-o facem!
- Cine este? - Nu e niciun nume.
- Încearcă înăuntru. - Bună idee.
Ce scrie?
„Chiar și peste 30 de ani, tot am să te iubesc.”
Ce siropos! Trebuie să fie tatăl tău!
Nu.
- E tatăl meu? - Nu.
IUBITUL TĂU
Cine e?
- O să conduc eu. - Sigur e în regulă?
GPS-ul nu e bun de nimic.
Nu mai avem nevoie de el.
Uitați.
- Doamne! - E atât de puternic!
Și așa, a răsărit soarele.
Tigru, tigru, jirettaiga!
Tigru, tigru!
Poftim curry-ul și orezul!
Fiindcă ne-ai dat numele adevărate, dacă publicul nu ar fi râs
te-aș fi dat afară.
E frustrant, dar ai fost bun.
Mulțumesc. Uitați banii pe luna asta.
Mulțumesc.
Ei bine, iată banii pe care-i plătesc luna asta.
De ce ai luat o bancnotă?
Doamne, ți-ai dat seama.
Cum am furnizat mult material de povești, am zis că...
- Nu face pe drăguțul cu mine. - Îmi pare rău, domnule!
- Sunt banii lui Ken-chan, până la urmă. - Corect.
Și... în legătură cu scrisoarea aia, aia de dragoste...
Nu-mi amintesc deloc să o fi scris.
- Cui îi pasă, oricum? - Da, dle!
Ken-chan!
Dacă te mai întorci aici,
sună-mă pe mine, nu pe Shou-chan.
Bine.
Și...
- Nu mai contează. - Ce este?
Au trecut 30 de ani și câteva zile,
și...
Cred că încă sunt îndrăgostit de tine.
Ken-chan...
Hai să mergem.
Deci tu ai fost cel care a scris-o.
- Ți-am spus să mergem, idiotule! - Scuze, șefu'.
Ar fi trebuit să-și amintească măcar atât.
Subtitrarea: ANDREI NEAGU