Hjælp!
-Hvorfor spurgte de ikke... -Undskyld?
Hvorfor spurgte de ikke Evans?
Evans? Spurgte ham om hvad?
BASERET PÅ AGATHA CHRISTIES ROMAN
-Godmorgen, frue. -Godmorgen. Tak.
-Min kære Jane! -Marjorie.
Du milde. Er det Bobby?
-Sig hej til miss Marple. -Hej, miss Marple.
Det her lå på trappen. Det ser ret vigtigt ud.
Du behøver ikke tage derhen. Hvorfor tager du derhen?
Kæreste Jane, kom ind.
Hæld te op, Roberts.
Der er lidt drama her, er jeg bange for.
Brevet, du gav Bobby... Der var en tragisk hændelse for nylig.
Bobby fandt et lig på klinten.
-Det var mr... -Pritchard.
Det var et uheld, så han behøver ikke tage til ligsynet.
Men nu kom dette brev pludseligt. Ligsynet afholdes i Market Dorning.
-Du har fortalt dem alt, ikke sandt? -Jo!
-Undskyld. -Undskyld, Jane. Hun er ny.
-Jeg har lige været på bryllupsrejse. -Hvor dejligt.
-Jeg må hellere tage af sted nu. -Bobby!
Bobby? Bobby Attfield? Det er Frankie Derwent.
Du kom til min mors baller. Vi legede i butlerens garderobe.
-Jeg tror, jeg skræmte dig væk. -Gjorde du det?
Det her er rædsomt. Lad os gå op til første klasse.
-Hvordan står det til? -Orgier i sakristiet. Det sædvanlige.
-Hvordan har du det? -Vildt.
Jeg skal til byen og mødes med Pongo.
Kender du Pongo Slim? Det er så morsomt. Du bør tage med.
-Jeg skal til et ligsyn. -Sig ikke, at jeg ikke spurgte...
Du milde. Er det en, du kender?
-Det er en, jeg fandt. -Fandt? Lad mig høre.
Han sagde noget til mig, inden han døde.
Hvorfor spurgte de ikke Evans?
Der er lukket. Hvor besynderligt.
-Der er intet tegn på et ligsyn. -Brevet må være forfalsket.
Det er indlysende. Morderen ved ikke, om manden sagde noget til dig.
For en sikkerheds skyld sørgede de for, at du ikke kom til ligsynet.
-Så må jeg sige det til politiet. -Nej!
-Vi kan selv opklare det. -Men...
Fint, så fortæl dem alt. Bangebuks.
-Nuvel. -Hvad?
Lad os gøre det.
Så der blev altså holdt et ligsyn, kriminalinspektør?
Og hvem identificerede ham?
Hans fætter? Richard hvem?
Trent! Nå, Dickie Trent! De var jo nærmest som brødre.
De har vel ikke hans adresse? Jeg ved, at I ikke må give den ud...
Men min mor, lady Derwent, vil så gerne sende et brev til ham.
"Hvorfor spurgte de ikke Evans?" Meget ladede sidste ord.
Vi sender brevet og ser, hvad denne mr Trent gør.
Tricket med ligsynet virkede ikke. Lad os se, hvad han finder på nu.
Jeg ville gerne se Trents udtryk, når han læser brevet.
"Kære mr Trent. Beklager, at jeg ikke kom til ligsynet."
"Mr Pritchard sagde noget inden hans død, jeg bør fortælle dig."
"Hvorfor spurgte de ikke Evans?"
"Med venlig hilsen Robert Attfield."
Bobby, skat? Er det dig?
Kan du huske, da du faldt ned fra havemuren og brækkede armen?
Jeg kan stadig se dig løbe på den og råbe:
"Jeg er den Mørke Hævner! Jeg leger med døden."
Det kunne være endt værre. Du var omkring ni år, ikke sandt?
Bobby, skat?
Du sladrede aldrig. Du sagde, at jeg snublede over trillebøren.
Nu gør du det igen. Du leger med døden.
-Du er ganske dygtig. -Tak.
-Noget nyt fra Trent? -Nej, intet.
Pokkers. Det er måske et godt tegn. Han planlægger nok sit næste træk.
-Frankie? -Hvad?
-Kender du miss Marple? -Hvem?
Hvad laver den gamle dame?
Jeg elsker havluften. Hej. Noget nyt fra mr Trent?
Jeg spekulerer på, hvordan mr Pritchard kom hertil.
-Pritchard? -Jeg prøvede at sige det til dig.
Sikken dejlig gangsti.
Hvorfor fortalte du det til en fjollet, gammel dame?
-Det er hun slet ikke. -Kom nu! Følg med.
Der kan man bare se. Den tilhører måske mr Pritchard.
Den kan tilhøre hvem som helst.
Fra London. Mayfair.
Flot udsigt over dit hus, Bobby.
Det minder om en film fra krigstiden.
Nogle soldater på Kreta stjal en tysk generals bil ved at bruge en bøjle.
Er klokken allerede så meget? Marjorie venter mig kl. 11.
Men hvor de fandt en bøjle på en bakke i Kreta, det aner jeg ikke.
Ja!
-Noget interessant? -Ja.
-Bare en pibe og noget tobak. -Og en hotelnøgle.
Må jeg se?
-Han har markeret Castle Savage. -Det er flere kilometer væk.
-Jeg husker noget om det... -Tak for hjælpen, miss Marple.
-Kommer du, Bobby? -Ja.
Pokkers! De dumme middagsselskaber, de forbistrede mødre.
-Du kan tage med. -Mig?
Nej? Bare rolig. Hun finder nok en mand til mig alligevel.
-Måske Pongo. -Sikkert.
Hvis du ombestemmer dig...
-Nå, men... Jeg må hellere gå. -Okay.
Min helt!
Vi fik ham, miss Marple. Trent forsøgte at dræbe Bobby.
Han fik vores brev, hvor vi nævnte, at vi hørte Pritchards sidste ord.
-Stakkels skat. Gør det ondt? -En smule.
-Fint. Kom så! -Hvad?
-Vi skal til Castle Savage. -Castle Savage? Hvorfor det?
Pritchard markerede det på kortet. Måske finder vi Trent eller Evans!
Og hør lige her. Far kender ejeren af slottet, Jack Savage.
Han har et te-imperium i Kina. Et sort får, åbenbart.
Men han er død, og meget pludseligt. Hjerteanfald for et halvt år siden.
Hvor er det morsomt. To dødsfald på så kort tid!
-Kom nu, Bobby! -Nej.
Det er ikke morsomt. Nogen forsøgte at dræbe mig. Vent!
Vent? Jeg venter ikke.
-Så tag alene af sted! -Fint. Hvis det er det, du vil have.
Du er en køn helt.
Hun kan gøre, hvad hun vil. Jeg er ligeglad.
-Så er vi fri for hende. -Javist.
Undskyld.
Jeg har Dem, frue. De skal nok klare det. Denne vej.
-Jeg har Dem. -Undskyld.
De skal nok klare det.
Det skal nok gå.
Bare rolig. Sådan der.
Hvem er det, Wilson?
Undskyld mig. Jeg kørte galt. Far bliver rasende. Lord Derwent.
De siger det ikke til ham, vel? Du godeste...
-Undskyld mig. Frankie Derwent. -Sylvia Savage.
-Wilson? Hvad skal vi gøre? -Tilkald lægen.
Tilkald lægen? Ja. Lægen, Wilson. Skynd dig!
Hej. Jeg hedder Alec Nicholson.
Hvad skete der? Hvor er du smuk. Skal du bo her?
Dorothy! Undskyld, lady Derwent.
-Kald mig bare Frankie. -Hej, Frankie.
-Dottie, du forstyrrer lægen. -Han er ikke en rigtig læge.
-Dottie! Ud med dig! -Det er helt i orden.
Jeg går alligevel.
Tom?
Jeg så hende, ja.
Bare rolig. Jeg var læge i krigen. Jeg husker stadig det meste.
-Hvad laver De så nu? -Psykiatri.
Jeg har en klinik her ved siden af.
Hvordan føles det her?
Hvad er det, så? Det der psyko-halløjsa.
-En jagt efter sandheden. -Det lyder skræmmende.
Kun hvis man har noget at skjule.
Fint.
De får en af disse piller.
De burde helt sikkert blive her, så vi kan holde øje med Dem.
Sådan.
Slug den.
Der er du! Jeg troede, du var stukket af.
-Hun ødelagde sin bil. -Du milde. Intet brækket?
Nej, men lægen sagde, jeg skulle blive her. Undskyld.
Det er en fortræffelig diagnose.
Roger! Dottie!
Stakkels Frankie. Hun skal hvile sig. Men hun ser ud til at have det bedre.
De har vel mødt Roger? Han lindrer alle pigernes smerter.
Ikke sandt, min skat? Spil noget for os, Roger.
-Det er så skønt med musik i huset. -Det er skønt.
Spiser du med i morgen, Frankie? Vi spiser sammen på torsdage.
-Må hun deltage, mor? -Naturligvis.
Tak, det vil jeg gerne.
-Kun Evans tager fint tøj på. -Du godeste! Det er jeg ked af.
Det må I virkelig undskylde.
Bare rolig. Wilson reparerer den.
Han er dygtig til at reparere ting.
Jeg har det lidt... Jeg må hellere gå ind på værelset.
Jeg kan følge dig derhen.
Roger skal lære mig at spille klaver, men han er en elendig lærer.
Tom er tonedøv, og jeg glor hele tiden på hans bukser.
-Hvem er Evans? -Claude, men alle kalder ham Evans.
Han arbejdede for far i Kina.
Det er far. Den store Jack Savage.
Ikke så stor mere. En grusom død. Han vred sig og fik fråde om munden.
Dårligt hjerte, sagde de. Det tror jeg ikke på.
Han havde ikke et hjerte.
De må være Tom.
Hej. Jeg tabte noget her. Undskyld mig.
-Fandt du det? -Nej.
Det her er Roland.
-Rør ham bare. Han bider ikke. -Jeg bryder mig ikke om slanger.
Vil De møde Kali? Hinduismens dødsgudinde.
Min malajiske grubeorm. Hun er dødelig.
Måske en anden gang.
-Hallo? -Hør lige her.
Jeg er på Castle Savage. Jeg tænkte, at du gerne ville vide besked.
Jeg lod, som om jeg kørte galt. Jeg kørte faktisk galt.
Men det var et smart kneb, for de lod mig blive.
-De? -Familien Savage.
Deres læge prøvede at bedøve mig. Lady Savage er også underlig.
Hendes søn ville vise mig sin grubeorm.
Jack Savage døde åbenbart en forfærdelig død. Og gæt engang?
Han arbejdede sammen med en mr Evans.
Han bor i nærheden. Jeg har næsten opklaret sagen selv.
-Hvad med Trent? -Trent?
Han er her vel også, forestiller jeg mig.
-Frankie... -Jeg må løbe. Beklager. Farvel.
Bobby! Bobby! Kom og få noget fin kage.
Jeg har det lidt bedre, så jeg kører en tur.
Undskyld mig, Marjorie. En god ven i London er blevet syg.
Jeg skal besøge hende i nogle dage. Hun lød så svag i telefonen.
Marjorie, jeg tænkte på... London er jo så hektisk nu om dage.
Kan Bobby mon gøre mig selskab på turen?
Bobby?
Tog til London. Tog til London.
-Du ved vel, hvad du skal gøre? -Ja.
-Har du nøglen? -Ja.
-Nu må du bruge din kløgt. -Det ved jeg ikke, om jeg har.
Det har du. Husk den Mørke Hævner!
Vi håbede på at møde den unge dame. Peter Peters. Hvordan går det?
Er det Deres lille bil ved porten?
-Var De på vej til Hereford? -Det stemmer.
Hej. Jeg hedder Evans.
-Er alt i orden? -De mindede mig bare om nogen.
-En tiltrækkende person, måske? -Meget!
-De arbejdede for lord Jack i Kina? -Det er længe siden.
-En cocktail, frue? -Du milde.
-Hvem kan det være? Moira? -Næppe.
-Undskyld, sagde De Hereford? -Ja, det stemmer.
Jeg lagde mærke til, at Deres bil peger væk fra Hereford.
Undskyld.
Lady Derwent, Deres guvernante er kommet.
Der har vi hende. Undskyld mig. Undskyld forstyrrelsen.
Jeg så bilen ved porten. Du milde. Men du er tydeligvis blevet reddet.
De må være lady Savage. De må undskylde mig.
Jane Marple. Frankies guvernante.
Jeg har været pensioneret i mange år, men vi holder stadig kontakten.
Hvordan har De det?
De kom lige til tiden, miss Marple. Hun skulle til at blive anholdt.
Ekskriminalbetjent Peters bemærkede, at bilen pegede væk fra Hereford.
-Vær ikke så trættende. -Intet undgår dit skarpe blik.
Vi skulle ikke mødes i Hereford, men i Little Thissingden.
På Rosebush Cafe. Kender I den? Det ligger i den retning.
-Du må være kørt for langt. -Ja, det gjorde jeg.
Jeg vendte om for at tage tilbage mod Little Thissingden.
Der kan De se, kommissær. Alt er fint.
Hvis De siger det, frue.
Vil I undskylde mig? Jeg skal bare...
Wilson sørger for et værelse til Dem, miss Marple.
Helst et værelse tæt på lady Derwent. Som i gamle dage, ikke sandt?
Naturligvis. Wilson?
-Jeg har ikke brug for hjælp. -Jo, du har.
Bobby undersøger Pritchard. Kan du huske hotelnøglen?
-Bobby er lidt sent på den. -Ja. Og forresten...
-Hvad? -Nedenunder. Bemærkede du det?
Jeg ved ikke, hvad det er, men der er noget i vejen.
Man har ikke lyst til at være her uden en ven.
Jeg fandt det her.
Mit værelse stank af piberøg. Pritchard må have været der.
-Ja? -Jeg er på hotellet på hans værelse.
Han hedder ikke Pritchard, men Carstairs. John Carstairs.
-Godt gået, Bobby. -Jeg fandt hans kalender.
Han skrev "Savage" på d. 2.
Noget på d. 8. Måske en kode.
Og et foto af en smuk pige. "Moira".
-Hvad er koden? -Hvad er koden?
9 på d. 8. Sn, Ear, P & P.
-Måske en kortreference? -Advokater!
-Måske et advokatfirma. -Det tænkte vi også.
Han var allerede død d. 8.
Forresten, Bobby...
Det er en ren jungle. Vi havde så dygtige gartnere.
-Hvad skete der med dem? -Jack fyrede dem, inden han døde.
Han erstattede dem med de uduelige drenge.
-Hvorfor har vi dem stadig? -Fordi de er billige.
De er meget kønnere.
Alt forandrer sig, ikke sandt?
Hele landet bliver rigere, bortset fra os. Vi har mistet vores stab.
Stuepigen Tilly, køkkenpigen Edie, husassistenten Gerald. Og Florrie.
Men hun kunne ikke være blevet, den stakkels pige.
Kun mrs Perkins og Wilson er tilbage.
I holder vores kroppe og sjæle i live, ikke sandt?
Hvilken kamp!
-Skal Roger ikke betale husleje? -Det gør han vel ikke?
-Nej, han er bare pianist. -Jeg er ikke bare pianist.
-Hvad er du så? -Ja, hvad er du?
Hold mund, alle sammen!
-Lækker kylling. -Det er faktisk kuller.
-Alle har brug for lidt jungle. -Så længe vi kan finde ud.
Claude har sin egen jungle, fyldt med giftige orkideer.
De er ikke alle giftige, min kære. Nogle er meget kultiverede.
Moira!
-Ville du ikke blive hjemme, skat? -Jeg fik det bedre og kom forbi.
-Hvis det er fint? -Selvfølgelig, skat.
Sæt dig ved siden af mig, din våde stakkel.
Tak, Wilson.
Jeg ville spørge om noget. Jeg havde en ven i området.
En af min fars venner. John Carstairs.
-Mere kuller, frue? -Nej tak.
-Carstairs? -Ja, Carstairs.
Du husker vel Carstairs? Han stillede så mange spørgsmål.
Du må da huske ham, mor. Han spurgte til fars testamente.
-Han var her, men så forsvandt han. -Forsvandt?
Det er min skyld. Jeg sagde, at han skulle gå.
-Jeg sagde det direkte til ham. -Hvad skulle jeg gøre uden dig?
Jeg så, hvad han var ude efter.
Jeg har set det alt for ofte. Han udnytter en sørgende enke.
-Hvor er pengene? -Det er et halvt år siden fars død.
Stille! Stille! Begge to.
-Undskyld mig? -Hold mund! Hold mund, hold mund!
Det har intet med jer at gøre.
-Hun er køn, ikke sandt? -Hvem?
-Moira. -Det er hun vel.
Men bemærkede du ikke, at jeg lige fandt ud af, at Carstairs var her?
-Og de mødte ham alle sammen. -Da han spurgte om testamentet, ja.
-Så du ikke, hvordan de reagerede? -Børnene var oprørte.
-Jo, men der var noget vigtigere. -Så det?
Hvem reagerede ikke? Evans!
-Han spiste bare sin kylling. -Kuller.
Jeg nævnte Jacks navn til Evans, inden du kom. Han stivnede.
-Undskyld. Jeg hedder Moira. -Hej, min ven.
Lægens kone. Vi nåede aldrig at hilse.
Det hele blev lidt voldsomt. Det var min skyld, er jeg bange for.
Der! Hørte I det?
"Hør på nattergalen. Hvilken triumf, hvilken smerte."
-De fryser vel ikke? -Nej, jeg har det fint. Tak.
De er heldig, Frankie, at have sådan en sød person i dit liv.
-Deres mand virker sød. -Ja, Alec er dejlig.
Jeg støtter mig for meget til ham. Han har den effekt på folk.
Han ser på en med sine dybe øjne. Kvinder falder for sådan noget.
Jeg har ingen ret til at blive vred. Men han er så meget sammen med hende.
Det er fjollet.
Jeg ender med at udspionere dem og kommer uindbudt til middag.
-Hvorfor fortæller jeg jer det? -Det gør ikke noget.
Det har været forfærdeligt for hende. Hun sørger. Det siger han til mig.
-Men hvorfor? -Hvorfor, skat?
Jack elskede aldrig Sylvia. Det vidste alle.
Han jagtede alle andre. Han kunne ikke holde op med at jagte kvinder.
Afhængighed, sagde Alec. Han blev ved, igen og igen.
Hun vidste det, men ville ikke indrømme det.
-Jagtede han også Dem? -Lige siden vi kom.
-Sagde De det til nogen? -Deres mand?
Evans sagde det til ham.
-Hvad laver du, Moira? -Vi lyttede til nattergalene.
-Er du færdig på slottet, min kære? -Ja, helt færdig.
Du burde være indenfor.
-Jeg har Rogers jakke. -Ja, det kan jeg se. Kom så.
Godaften, de damer.
Tak, Moira.
Det er åbenlyst! Jack er et uhyre, så Evans myrder ham.
Carstairs opdager det. Evans skubber ham ud over klinten.
Carstairs genkender ham. Derfor bad han os spørge Evans. Opklaret!
-Det var ikke præcis det, han sagde. -Men det er forbandet tæt på.
-Frankie, du har et skarpt sind. -Tak.
-Men du må ikke lade dig distrahere. -Distrahere?
Kom så! Jeg henter en kølle til.
De ved, hvad der skete.
-Undskyld? -Med Carstairs. Ikke sandt?
Kom så, holdkammerat.
Vent lidt.
Sådan her.
-Robert? -Undskyld forstyrrelsen.
Jeg har fruens tøj med.
-Bær dem hen til miss Marple. -Hvor kan jeg finde hende?
Jeg kan vise dig det. Kom.
Skal fruen have hjælp med sin kølle?
-Du overså en plet. Flot overskæg. -Jeg gør i det mindste en indsats.
I det mindste har jeg ikke fartet rundt i Knightsbridge.
Kom så, Robert. Jeg vil kunne spejle mig i den.
Jeg har næsten opklaret hele sagen. Jeg skal møde den mistænkte i dag.
-Skal vi køre en tur? -Vi er inviteret til te hos mr Evans.
-Fedt. Lad os køre sammen. -Din tjener kan køre os.
-God ide. Robert? -Selvfølgelig, frue.
Han elsker orkideer.
-Det bliver desværre lidt trangt. -Vi klarer os.
Jeg kan lide din uforskammethed, Robert.
-Hvad er det her? -Rør den ikke!
En Discolum septe serpentilingua. Min lille slange-orkide.
-Den dræber en med det samme, ikke? -Nemlig.
Hvor er den ekstremt sjældne orkidé?
En Paphiopedilum fra Kina.
De blev knust og spist af kejserne.
Den holdt dem i gang, så at sige, i en måned.
Hvor udmattende.
-Jacks favorit. -Var Jack blomsterelsker?
Jack? Nej. Det her var bare en forretning.
De var bare handelsvarer for ham.
-Men ikke for Dem, mr Evans. -Nej, det er de ikke.
De er mine elskede børn. De er alt, jeg har.
-Jack ville af med dem. -Jeg troede, at han var min ven.
Jeg var intet! Bare en mellemmand!
Beklager.
Men det er vel det, De er her, mr Evans.
En mellemmand mellem doktorens hus og slottet.
Fin udsigt over dem begge.
I guder, miss Marple. De skulle se, hvad jeg har set på den klinik.
En skuespillerinde, en advokat, tre dommere.
En politiker med en sær tilbøjelighed.
Og den mand fra "What's My Line".
-Og andre ting, Claude. -Andre ting? Du milde.
-Som hvad? -Skænderierne mellem far og lægen.
-Moira. -Dottie!
Hvorfor må vi ikke tale om det? Han er jo død.
Moira sad der og græd. Vidste ikke, hvad hun skulle stille op.
Det er lige så slemt med Alec nu. Han er så jaloux.
-Hun bør ikke skændes med ham. -Hun presser ham for meget.
-En dag vil han virkelig... -Virkelig hvad?
Undskyld. Jeg kan ikke lide, når mænd herser med kvinder.
Sikken ridderlig chauffør.
-Hvad har I gjort med testamentet? -Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Beklager, Wilson.
I har ingen anelse. Ingen anelse.
-Brødre? -Det stemmer, frue.
Lord Jack Savage, der døde for nylig.
Og den første lord, George.
Hans storebror. Ladyens tidligere mand.
-Var der ikke en tragedie i Kina? -En tragedie, jo.
-Mistede George ikke sit liv der? -Mere end bare sit liv, frue.
George tog mig med hertil, efter vi blev gift. Det var lykkelige dage.
En fortryllet tid.
Latter, fester, musik.
Se, hvordan de driver den af.
Hvornår mødte De Jack?
Først rigtig i Kina.
Ved kejserens hof, utroligt nok. Kejser Puyi.
Men han var ikke en rigtig kejser. Bare en marionet for japanerne.
Så flot i sine engelske jakkesæt, men han var til grin.
Han gav dem Kina på et sølvfad.
George forudså det, men han skreg bare ad dem.
-Så de dræbte ham. -Du store.
Jack vidste, at det var japanerne. Jack vidste alt.
Han havde mange kontakter og var karismatisk og charmerende.
Jack fik os begge derfra. Hvis vi ikke rejste straks...
Han havde hørt rygter om, hvad de gjorde mod europæiske piger.
Jeg var selv kun et barn.
Jack efterlod Dem en stor rigdom.
Jeg ved ikke, hvad han lavede i Kina. Jeg er ligeglad.
Men så slås de om det! Mine egne børn.
Det giver mig kvalme.
Tak.
-Dr. Nicholson! -Miss Marple.
Se! Jeg fandt et billede af Deres kone.
-Hvor fandt De det? -Det er så smukt her.
Et perfekt sted at hele sindet.
De blev vel glad, da Jack tilbød Dem stedet.
Det var faktisk Moira. Hun havde allerede mødt Jack.
Og hun havde nok fortryllet ham. Ikke sært, at I blev forelskede.
Kuala Nerang i Malaysia. Det ligner et hospital.
Det stemmer.
Hun var min sygeplejerske. Jeg var psykiater, men de skulle bruge læger.
-Men jeg havde lidt kendskab til det. -De kunne bruge bandager og sprøjter.
-Så Moira og jeg... -Blev forelsket. Hvor romantisk.
Er det en Amber Flush eller en Amber Queen?
Må jeg? Amber Queen, tror jeg.
En berusende duft, ikke sandt?
Værsgo.
-Hvordan... -Havnede jeg her?
Jeg spillede på en klub i Soho og havde ingen penge.
En dag kom Alec og Moira. Vi begyndte at snakke.
Alec kendte en millionær, som er "meget rig, Roger!"
Børnene skal lære at spille klaver, så jeg kunne bo der og...
Og hvad, Roger? Du venter bare på pengene.
Sagde hun det? Jeg har en overraskelse til dig, Roger.
Jeg har set testamentet. Hvis du tror, du får... Jeg har set det.
Hvis du tror, du får noget... Hvis du tror...
Jeg har visse metoder.
Hvor vover du? Hvor vover du? Har du lige anklaget mig for...
Er det, hvad han tror? Den skiderik!
Undskyld mig, Frankie.
-Vi må væk herfra. -Hvad?
Du hørte hans giftige ord. Der foregår noget ondt her, Frankie.
Du må væk herfra.
Undskyld. Fandens også. Undskyld.
Du må væk herfra. Det er alt.
Men sig, at du vil se mig igen.
Men ikke her. Et andet sted. Et sikkert sted.
TESTAMENTE
BØRNEHJEM
Robert?
Robert!
Jeg ved, du er her. Robert!
Robert!
Vent, der er ingen fare!
-Vent! -Nej, lad være!
-Der er ingen fare. -Jeg troede, at det var...
Kan du bevæge den?
Tak. Du undrer dig nok over, hvad jeg laver.
Alle har ondt af mig, som om jeg ikke ved, hvad der foregår.
Hvorfor siger han ikke bare, at han kun er ude efter hendes penge?
Han er ikke forelsket i mig. Han bemærker mig ikke.
Du er den mest bemærkelsesværdige person, jeg har bemærket.
Jeg må gå tilbage.
Her.
-Jeg hedder Moira. -Det ved jeg.
Sig ikke noget.
ALLE TIL ISLE OF WIGHT, BORTSET FRA FLORRIE
Må jeg?
-Jeg har opklaret sagen, tror jeg. -Hvad?
Det er lægen.
-Nej, Evans. -Nej.
Jeg har været på sagen i tre dage, mens du har jagtet Moira.
Jeg har bevist, at det er Evans. Evans, Evans, Evans!
Hjælp!
Se ikke så selvtilfreds ud. Det var stadig ham, der gjorde det.
Kommissær, vil De læse sedlen op igen?
Ja, lady Derwent.
"Mit syndige liv er ikke længere udholdeligt. Farvel, Sylvia. Claude."
-Må jeg se, kommissær? -Identisk håndskrift.
Ikke helt identisk. Se på L'erne. Inkonsistente løkker.
Det ville De også have, hvis De var ved at tage orkideer i munden.
Hver blomst er skåret pænt af.
Hvorfor gøre noget så grusomt mod "sine elskede børn"?
Hvis jeg må prøve at være psykiater et øjeblik...
-De burde bede om en obduktion. -Lady Savage har lidt nok.
Der er sket et grusomt og unødvendigt dødsfald.
Vær sikker på omstændighederne, før I lukker sagen.
Evans dræber Jack, skubber Carstairs, kører dig ned og begår selvmord.
Han blev dræbt, inden vi nåede at spørge ham.
Carstairs blev dræbt ved klinten. Evans var ikke morderen.
"Hvorfor spurgte de ikke Evans?" Evans må have vidst noget.
Interessant. Den person, der kaldte sig mr Trent-
-kendte også til Carstairs sidste ord.
Vi skrev til Trent. Men Trent er Evans, og Evans er død.
-Men jeg så ham jo. -Så hvad? Hvad så du, Bobby?
Jeg så Roger gå hen til Evans hus...
Det betyder ikke, han ville forgifte ham. I går mistænkte du lægen.
Roger, jeg stiller dig et spørgsmål, så vi får det afklaret.
Du blev set gå fra slottet og mod Evans hus, kort før han døde.
Jeg var ikke på vej hen til Evans. Jeg skulle hen til lægen.
-Hvorfor det, Roger? -Jeg følte mig syg.
-Du var sammen med Moira. -Vær ikke fjollet.
Du var sammen med Moira! I har en affære, ikke sandt?
-Har I to en affære? -Okay, ja! Ja.
Ja, det har vi.
Det havde vi, men ikke længere.
-Har I rent faktisk... -Dottie!
-Hvem så mig? -Det gjorde jeg.
-Den forbandede chauffør? -Jeg er ikke chauffør.
Jeg er faktisk...
...lady Derwents ven. Vi efterforsker mordet på John Carstairs.
Mine damer og herrer, jeg må bede jer om at blive på ejendommen.
-Ikke nu, Peters. -Selvfølgelig, frue.
-Nu ved alle det! -Han kaldte mig chauffør!
Hvorfor er du så fremfusende? Du er nok glad for, at Roger er så ussel!
-Men Moira er heller ikke uskyldig. -Du kender hende ikke!
-Vi bør ikke råbe så højt. -Hvorfor? Nu har vi afsløret os selv.
Wilson?
-Undskyld, Wilson. -Lady Savage må ikke forstyrres.
Du godeste!
-Præcis som jeg troede. -Hej, Jane.
Mor?
-Hvad laver I? -Kom ikke ind.
-Hej, Dottie. Jeg er så ked af det. -Hvad er der? Hvorfor taler du sådan?
Hvad fejler hun?
Ser De, Dorothy, min kære, hun har ikke en affære med lægen.
En affære med Alec? Han er besat af Moira.
Han kommer bare med Deres forsyninger, ikke sandt, lady Savage?
Og så er det op til Dem, mr Wilson. En ekspert efter alle disse år.
Du er modbydelig, Wilson!
Han var nødt til det, min elskede. Han var nødt til det.
Det var...
-Det var hvad? -Smerten!
Hun sagde, at det var smerten. Smerten!
-Sig til Frankie, at det er slut... -Jeg er ikke budbringer.
-Ved Nicholson besked om jer to? -Umuligt. Det tror jeg ikke.
-Hvor er hun nu? -I huset.
-Men Nicholson lukker mig ikke ind. -Er hun i huset med lægen?
-Okay. -Jeg tager med.
-Hvor er Moira, doktor? -Du er bare chauffør.
Jeg har en svag patient her. Hun har talt for første gang i tre måneder.
En pludselig lyd eller et chok, så er alt mit arbejde spildt.
Så gå jeres vej! Gå stille herfra, ellers...
-Mist ikke besindelsen, Alec! -Jeg mister ikke besindelsen!
Kom med mig.
-Kommissær? -Chauffør-detektiven!
-De må lytte til os. -Nej. Jeg leder efterforskningen nu.
Følg med mig, tak.
Miss Marple! Lige til tiden.
Jeg kan nu afsløre, at et meget giftigt stof-
-er blevet fundet i mr Evans' blod. Dødelig slangegift.
De ville sætte Deres spor, ikke? For en gangs skyld i Deres liv?
Hvad med at trække gift ud af en malajisk grubeorm?
Og forgifte en ensom blomsterelsker?
-De ser ikke ud til at indse... -Vær stille!
Det bliver en sensation i retten. Slangemorderen fra Castle Savage.
Den sorte hætte. Galgen. De bliver en af de mest berømte mordere.
Vær nu sød, kommissær. Frankie, Miss Marple! Han er uskyldig.
Sig det, Tom! Jeg ved, at han er uskyldig.
-Hvem var det så? Var det Dem? -Nej, det var ikke mig!
Det ved jeg godt. Det var heller ikke Tom.
For jeg ved, at hvis man vil trække gift ud af en dødelig slange-
-skal man bruge visse værktøjer og professionel ekspertise.
-Det er det, vi har prøvet... -Lad mig tale færdig!
Et sidste spørgsmål, unge mand.
-Hvordan fik De denne giftslange? -Den var en gave.
-Fra hvem? -Dr. Nicholson.
Det var jo det, jeg prøvede...
-Jeg var i kriminalpolitiet i 40 år. -Det kan jeg se, kommissær.
Jeg aner ikke, hvor hun er!
-Hvor er hun? -Skrub af!
Du godeste! Bobby!
Moira? Moira!
Moira, er du her? Hvor er du?
Mrs Nicholson!
Alec Mayhew Nicholson, De er mistænkt for mordet på Claude Arthur Evans.
Det kan ikke være ham. Det var ikke ham! Det var det ikke.
Tom, jeg skal se testamentet. Det, mr Carstairs gav Dem.
Han sagde, han ville komme tilbage. Det gjorde han aldrig.
Der er noget i vejen med det, ikke? Derfor bad han Dem om at gemme det.
Tak, Tom.
Han ændrede det! Han gav alt til et børnehjem.
Han hadede børn. Hvorfor et børnehjem i Kina?
-Dagen før han døde. -Det er ikke hans advokat.
En mr Snape. Vidnerne er G. Sparks og T. Wilkins.
Jeg kender dem ikke. Vi måtte ikke overvære det.
-Derfor sendte han os væk. -Til Isle of Wight.
Han kunne have bedt Florrie. Hvorfor spurgte de ikke hende?
Tjenestepigen kunne have gjort det. Hun blev her for at give ham medicin.
-Han ville bare begære hende. -Stakkels Florrie.
Lord Jack fyrede gartnerne, mens De var på Isle of Wight.
Da De kom hjem, arbejdede mr Sparks og mr Wilkins her.
-Stemmer det? -Ja.
-Og lord Jack var allerede død. -Ja, men...
Et spørgsmål til. Hvordan fik I besked om turen til Ryde Hotel?
Gennem en seddel, som altid. Han ville have alle væk herfra.
Sådan plejede han at gøre tingene.
Ikke som sin bror, lord George?
-Det kan jeg ikke huske. -Det tror jeg, De kan.
Det var andre tider dengang. Hvordan beskrev hun dem?
"En fortryllet tid. En tid med musik og latter."
Det var det, som George gav hende, da de blev gift.
Men så kom bror Jack ind i billedet.
Det er et af livets store mysterier.
Hvorfor er vi villige til at ofre alt for et par mørke øjne?
Og så trængte verden sig på, ikke sandt, lady Savage?
-Kina. -Kina...
Jack!
Så gjaldt reglerne ikke længere.
De kan ikke beskytte hende fra minderne. De kommer tilbage nu.
De vidste det, ikke sandt? De vidste, at Jack fik sin bror myrdet.
Men den viden var for meget at bære på.
De havde mistet manden, der virkelig elskede Dem. Det vidste De.
-De troede, at De kunne glemme det. -Glemme?
Så meget at glemme. Er det derfor, De ikke kunne elske Deres børn?
Fordi De ikke kunne glemme det? På grund af sorgen?
Var det derfor, De ikke kunne være en rigtig mor for dem?
-De er som forældreløse børn. -Nej, lad være!
Miss Marple, jeg beder Dem.
De har ondt af dem, mr Wilson. Stakkels Tom og Dorothy.
Er det dem? Er det, Wilson? Eller er det...
-Rejser du? -Ja.
Jeg ville bare sige, at hun er ude af mit liv nu.
Hvor er du heldig.
-Kan jeg hjælpe dig? -Nej tak.
-Frankie... -Hvad?
Vent på mig.
Jeg skal bare klare en sidste ting først.
Det er Sylvias fødselsdag i morgen.
Jeg føler, jeg bør deltage. Efter alt det, hun har været igennem.
Så er jeg fri.
Så kan vi være sammen.
Moira! Min stakkels skat.
Jeg anede ikke, hvad Alec lavede. Det er så rædsomt.
-Gudskelov for denne unge mand. -Ja, gudskelov.
-Rejser du? -Til Frankrig.
-Du har fødselsdag i morgen. -Den vil jeg helst glemme.
-Men vi fejrer altid din fødselsdag. -Lille ven...
Tænk ikke på mit liv. Du har dit eget liv at tænke på.
Det håber jeg.
Jeg ville bare takke dig.
Glem mig ikke.
-Det er også fladt. -Det er de begge.
-Du havde ret om lægen. -Du gjorde alt arbejdet.
Vi gjorde begge alt arbejdet.
-Blev du venner med Roger igen? -Han bad mig vente.
-Vente? -Indtil efter Sylvias fødselsdag.
Jeg ville ikke bede dig om at vente.
Ville du ikke?
-Nå, men held og lykke. -Tak.
-Held og lykke med Moira. -Tak.
-Hvad? -Hun nævnte det også.
-Hvem nævnte hvad? -Moira. Sylvias fødselsdag.
Hallo? Hvem er det?
-Moira, gudskelov. -Hej, min kære.
Vi er kommet for at fejre dig.
Jeg har først fødselsdag i morgen.
Du ved stadig ikke, hvem vi er.
Du godeste!
Mor! Mor! Mor!
Du efterlod os. Du og onkel Jack. Kan du huske det nu?
Hej, mor.
Det er Alice og Michael, min kære. Vi er kommet hjem.
Michael var heldig. En engelsk familie fandt et hjem til ham.
Jeg var ikke heldig. Jeg måtte blive og underholde soldaterne.
Ved du, hvad de tvang hende til? Har du nogen anelse om det?
Det er ikke lige det, du plejer at få.
Der er slangegift i. Fra slangen, jeg fik Alec til at give Tom.
Michael?
-Wilson! -Jeg hørte alt, miss Alice.
Læg den fra dig.
I er alle her. Hvorfor rejste I ikke? Jeg lod jer rejse.
Jeg mente det, Frankie. Jeg mente alt det, jeg sagde.
Hold mund, Michael!
Hun er et splitsekund fra at få sprøjten.
Læg pistolen fra dig, Charles.
Det var spild af tid. Er alle klar?
Så går jeg i gang. Michael?
Er det alt, hvad du vil gøre? Vil du bare dræbe hende?
Skal hun ikke høre, hvordan I gjorde det? Hvordan I planlagde det?
Når hun har fået gift i blodet, vil hun ikke kunne lytte.
-De ved meget om det, miss Marple. -Jeg observerer bare.
Fortæl, hvad du har observeret, så siger jeg, om du har ret.
Er du sød at lægge sprøjten ned? Nåle gør mig altid nervøs.
Jeg er stadig bange for tandlægen. Er du sød at gøre det?
Mange tak. Til at begynde med...
Dr. Nicholson vidste ikke, at han videregav så dødelige oplysninger.
Mænd kan lide at svare på pigers spørgsmål. De føler sig overlegne.
Hvordan den malajiske grubeormes gift-
-kan ligne symptomer på et hjerteanfald. Hedder det ikke det?
Stakkels Jack. Han må være blevet overlykkelig den aften-
-da du kom for at sige, at du havde skiftet mening om hans tilbud.
Jack...
At forgifte Jack var ren barneleg.
Men nu begyndte dramaet for alvor.
Du havde nu til opgave at forklæde dig, Roger.
-Michael. -Undskyld, Michael.
Du er så god til at efterligne og forklæde dig.
Du spillede nok en overbevisende mr Trent ved Carstairs' ligsyn.
Du burde være blevet skuespiller.
Du er også en dygtig forfalsker. For eksempel selvmordsbreve.
Og sedlen til mr Wilson om at tage familien med til Isle of Wight.
Og sedlen til tjenestepigen Florrie, så hun tog dagen fri-
-men først skulle hun sende gartnerne op.
De nye gartnere. De andre var blevet fyret.
De skulle være vidner til lord Jack Savages nye testamente.
-Har jeg ret? -Fortsæt.
Så kom der en advokat, men ikke den sædvanlige advokat.
En ny advokat. Mr Snape.
Hvem lukkede den nye advokat og de nye gartnere ind?
Det burde have været Florrie. Hun var den eneste tilbage i huset.
Men hun havde fået fri, så en ny tjenestepige lukkede dem ind.
Ingen, der kendte Jack, måtte komme. Den Jack, som Roger havde skabt-
-havde lige foretaget en drastisk ændring i sit testamente.
De nye gartnere var ligeglade. De havde ikke engang vasket hænder.
Jacks penge blev efterladt til børnehjemmet Kuang Ho i Shanghai.
De får ikke en øre, lady Savage. Men det gør ikke noget.
Alle de forfærdelige, beskidte penge.
Jeg var glad for, at han gav dem til de forældreløse børn i Kina.
Jeg vil have, at alle børn i hele verden får pengene.
Jeg vil have, at alle børn i hele verden kommer til at smile.
-Og tager min smerte fra mig. -Tror du, at du slipper så nemt?
Tror du, at dine ynkelige skyldfølelser...
Jeg var ikke færdig. Må jeg fortsætte med historien?
-Så tog det en ny drejning. -Fortsæt!
Alt gik jo så godt. I havde dræbt Jack og taget jer af pengene.
Nu skulle I bare gøre klar til dette sidste øjeblik.
Men så kom mr Carstairs.
Jacks gamle ven. I havde ikke regnet med ham.
Hvordan kan I tro på det testamente? Sylvia overværede det ikke engang.
Han vidste, at der var noget galt.
Han rejste hertil fra Kina for at undersøge sagen.
Han gav ikke så let op. Han var som en blodhund.
Så mange spørgsmål...
Jeg viste ham testamentet. Jeg ville ikke få en eneste penny.
Jeg sagde, at jeg var ligeglad. "Giv det til børnehjemmet."
"Giv det til børnene."
Men han var ikke ligeglad.
Han vidste, det var en forfalskning, fordi han kendte Jack.
Han var meget tæt på, da han tog på sin sidste rejse.
Men I undrede jer ikke over, hvorfor han var der.
-Hvorfor var han der? -Han ledte efter Evans.
-Evans var jo her. -Ja, Claude Evans var her.
I dræbte ham, så folk troede, at han var morderen.
Men der er endnu en Evans. Det har I endnu ikke indset.
Han var så tæt på. Han kunne bare ikke besvare det sidste spørgsmål.
"Hvorfor? Hvorfor?"
Hvorfor spurgte de ikke Evans?
-Spurgte Evans om hvad? -Om at være vidne til testamentet.
Hvorfor fyre, ansætte og imitere? De kunne bare have spurgt Evans.
Hvilken Evans? Hvem er denne mand?
Der har vi fejlen. Det er en let fejl at begå.
At antage, at Evans var en mand, men det var en kvinde.
En ung kvinde. En tjenestepige. Florrie Evans.
-Hvorfor spurgte de ikke hende? -Hun ville have genkendt Roger.
Men de havde brug for hende. Hun skulle finde Jack.
For at se begyndelsen på dette såkaldte anfald.
Skat... Gør det.
Kom nu. Vær sød at gøre det.
Nej. Nej.
Jeg vil dø. Gør det. Det eneste, jeg kender til...
Lad mig få den. Giv mig den. Wilson og jeg gør det.
Wilson er dygtig. Han har masser af øvelse.
For himlens skyld, så gør det dog. Få det overstået. Gør det! Moira!
Alice! Jeg hedder Alice!
Slip mig, din møgso!
Tom, gør noget! Gør noget!
Tag pistolen!
Tom!
Jeg er frygtelig ked af det, miss Alice.
Men hvorfor ledte Carstairs efter Evans her?
Fik jeg ikke forklaret det? Det beklager jeg.
-Mrs Roberts? -Mere kage?
-Må vi kalde dig Florrie? -Florence, frue.
-Jeg hed Florrie på mit sidste job. -Da du hed Evans.
-Tjenestepige for Jack Savage. -Ja, det var jeg.
Jeg vil ikke tale ondt om de døde, men han var en kåd slyngel.
-Er du lykkelig nu? -Ja! Gift med mr Roberts nu.
Han behandler mig som en rigtig prinsesse.
Mere kan man ikke bede om. En, der behandler en godt.
Lady Derwent. Sikken ære.
Roberts, det er det forkerte stel.
-Ikke Roberts, mor. Florence. -Undskyld?
En spadseretur ved klinten?
Danske tekster: Iyuno-SDI Group