MANNEN I DET HÖGA SLOTTET
Du måste locka honom.
Fisken ser betet röra sig som en tjock, god groda.
Han vet inte att det är du.
Sen tar du honom.
Okej. Håll i den.
Du får aldrig låta honom veta vem eller vad du är.
Förstår du?
Jag har just hämtat det här i stan.
INGET NYTT FRÅN PHIL, MAMMA OCH SAM FRANK SLUTAR RESA
DAGS ATT ÅKA HEM HÄLSNINGAR DORY
NY PHILM - SA FR HÄMTA - HIT
"Ny film.
"San Francisco.
"Hämta hit."
Gumman.
Mår du bra?
Jag måste prata med er.
Er båda.
Okej, Juliana. Vad handlar det om?
Trudy.
Har du sett henne?
Hon är död, mamma.
Va?
Hon sköts av Kempeitai.
Nej, nej. Nej.
Det måste vara ett misstag.
Nej.
Inget misstag.
Hon blev inblandad med en kille från motståndsrörelsen
och nån berättade för japanerna.
Vem har sagt det här?
Nån som såg hennes kropp.
Jag tror inte på det.
- Anne... - Jag bryr mig inte om vad hon säger.
Hon är död, mamma.
Din syster är här.
Jag känner det.
Ja.
Ed?
Ed.
Vad är det?
Kempeitai var på fabriken.
De fick mig att konvertera en kopia.
- Va? - Holka ur pipan och allt.
Fan.
De misstänker nog att pistolen som sköt kronprinsen tillverkades i vår fabrik.
Du måste sticka härifrån innan de griper dig.
Ja. Jag planerar det.
När?
Ikväll. Med 23.00-bussen.
- Har du tillräckligt med pengar? - Inte än.
Kan du göra mig en tjänst?
- Vad som helst. - Kan du köpa biljetter?
De kanske bevakar stationen.
Jag måste tillbaka.
Jag ger dig pengar.
Jag har.
Du och Jules kommer att behöva alla pengar ni kan få.
Ed.
Jag kan aldrig tacka dig tillräckligt.
Det blir 265 yen, gumman.
Jag bjuder.
Behåll växeln.
Tack.
Som på den gamla goda tiden.
Sätt dig.
Vad gör du här?
Vad tror du?
- Har de skickat dig för att hämta filmen? - Ja.
Viska inte. Tala bara med låg röst.
Hur hittade du mig?
Jag följde efter dig.
Jag följde efter dig tills jag var säker att du inte var skuggad.
Varför det?
Jag behöver din hjälp.
Jag kan inte, Joe.
Jag kan inte bli inblandad.
- Okej? - Det måste finnas nån som vet.
Nån som hjälpte din syster.
Jag behöver det här, Juliana.
Mer än allt annat.
Jag ser spår av sandformsgjutning.
Jag lämnade dem med flit.
Jag putsade det bara där hövdingens hud skulle ha slitit på det.
Ett utmärkt arbete.
Och så snabbt.
Jag är motiverad.
Va?
När du föreslog det här var jag rätt skakad.
Du kan inte dra dig ur nu, Childan.
Jag förstår att du är väldigt motiverad,
men jag vet inte om du inser hur allvarlig situationen är.
Hur då, allvarlig?
Att sälja en förfalskning till en högt stående japan.
Om nåt går snett, skulle jag...
Vi skulle avrättas omedelbart.
Lyssna. Du ska fan sälja den här.
Annars går jag till Kempeitai
och berättar om kulorna du har sålt till mig.
Som medskyldig, skulle du inte våga.
Testa mig.
Vänta.
Jag har nervös läggning.
Tillåt mig bara att oroa mig lite.
Så där. Avslutat. Min girighet har tagit överhanden igen.
Jag ska försöka boka ett möte.
Inte "försöka".
Du ska sälja den,
idag.
God morgon. Jag skulle vilja ha tre gula tusenskönor.
Jag undrade när du äntligen skulle komma.
Jag fick jobbet.
I Nipponbyggnaden.
Vi hörde det.
Du arbetar för handelsministern.
Det är rätt imponerande.
Ja.
Jag antar att du inte hittade honom.
Vem?
Sakura Iwazaru.
Han som förrådde Randall och Trudy.
Nej.
Fortsätt leta.
Det vore en stor hjälp för oss.
Jag har hört att det finns en ny film.
Jaså?
Var har du hört det?
Det är en kille som letar efter den.
En av de våra från New York.
Han känner mig.
Från Canon City.
Jag känner också dig, men det är inte så det funkar.
Han frågade mig om jag har kontakter.
Han sa att han har resurser.
Vad exakt har du berättat för honom?
Jag har inte sagt nåt.
Är du säker?
Om du inte vill lita på honom, så förstår jag.
Men han räddade mitt liv, så jag gör det.
Om vi behöver hjälp från östkusten, vet vi hur.
Och det kommer inte att ske genom dig.
Vi ses.
Kan du tala om för Erin att jag tyvärr inte kommer idag?
Tack så mycket.
Trädgårdsföreningen?
- Ja. - Det missar du aldrig.
Men Thomas har en tid hos dr Adler.
Flickor!
Det är så dumt.
Jag föll under brottningen,
och skolsköterskan gjorde en stor grej av det.
Samma sköterska som inte lät dig simma
när du hade hösnuva?
Syster Krendel.
Rimmar på "Grendel".
Vet du vem det var?
Monstret i Beowulf.
Jag fick högsta betyg i arisk litteratur, minns du?
Skryt inte, Thomas.
Gå du.
Jag tar med honom till dr Adler.
- Är du säker? - Ja.
Min fru får inte missa Trädgårdsföreningen.
Du är en underbar make, John Smith.
Inget slafsande inför er son, tack.
In i bilen med dig, unge man.
- Kom. - På vägen kan vi diskutera
ett mattebetyg som inte var nåt att skryta över.
- Ursäkta att jag skrämde dig. - Du är sen.
Ja, jag fick punka på lastbilen, det saktade ner mig.
Men inga problem vid gränsen?
Varför är du så nervös?
Varför är inte du det?
För att han skickade mig, menar du?
Det är inte normalt.
Har du pengarna?
Tiotusen yen.
Helvete.
Fan.
Helvete också!
Lyssna noga.
Vi har det ni söker.
Vem är det?
Det är inte viktigt.
Det viktiga är att ni vill ha filmen.
Och vad vill du ha?
Hundratusen yen.
"Hundratusen yen?"
BAMBOO PALACE
Kommissarie Kido, inspektör Yoshida.
Varsågod och sitt.
Ni svarade snabbt.
Med förhoppningen att ni kallade på oss för nåt viktigt.
Om ni antyder er utredning om beskjutningen av kronprinsen,
har jag tyvärr fortfarande ingen information.
Tiden är visst knapp, kommissarien?
För er att gripa gärningsmannen.
Varför har ni låtit kalla på oss?
De här filmerna.
För Mannen i det höga slottet.
En ny har uppdagats.
Jaså?
Det här är namnet på en man i Oakland.
Han ville sälja filmen, men mördades tyvärr.
Filmen i hans ägo är försvunnen.
Vad har ni gjort med den?
Kommissarien, instruera er inspektör
att tilltala mig med passande respekt.
Ni inser väl att vi kan stänga era horhus,
barer, restauranger och droghandel
närhelst vi önskar?
Då får vi arbetsproblem i hamnen.
Och högt uppsatta regeringsledamöter avslöjas som missbrukare och perversa.
Är det inte bättre så här, kommissarien?
Att göra affärer som vänner?
Hur mycket vill ni ha?
Specialpris för Kempeitai.
Bara etthundrafemtiotusen yen.
Ni må plundra de svaga och korrumperade,
men tro inte för ett ögonblick
att ni kan utpressa officerare av kejsarens Kempeitai.
Det här är skrattretande, han har varit där inne i en timme.
Jag beklagar, Obergruppenführer.
Ursäkta att jag lät er vänta.
Är allt som det ska?
Det verkar som om er son har sträckt en muskel.
Inget som inte lite is kan rätta till.
Jag sa ju att det inte var nåt.
Kan vi prata privat?
Naturligtvis.
Varsågod och sitt.
Kan vi ta det snabbt, doktorn?
Jag är redan försenad till arbetet.
Nej, tack.
Det här kommer inte vara lätt.
Thomas sträckte inte bara en muskel när han brottades, Obergruppenführer.
Han hade ett anfall.
"Ett anfall."
Jag önskar att jag kunde säga att det bara var växtvärk,
men er son har en allvarlig sjukdom.
Landouzy-Dejerines syndrom.
Symptomen är oklara i början,
som koordinationssvårigheter, svaghet i armar, hörselproblem.
Vilket nonsens.
Min son är hälsan själv.
Tyvärr inte.
Inom några månader, kanske ett år,
kommer han att förlamas...
Det är ett misstag, doktorn.
Ni gör ett misstag.
Jag skulle aldrig säga det här om jag inte vore säker.
Han fick tio av tio i Brandt-Sievers indikationstest.
Okej.
Så...
Vad finns det för behandling?
Obergruppenführer, det här är en medfödd sjukdom av klass A.
Det finns ingen behandling.
Vad menar ni, det finns ingen be...
Det kan jag inte acceptera.
Det måste finnas andra tester att göra.
Jag vill ha ett andra utlåtande.
Det är en valmöjlighet.
Men ni bör vara medveten om
att om han undersöks av andra
blir fallet offentligt.
Jag förstår.
Naturligtvis.
Med tanke på er position,
anser jag att det som måste göras kan ske inom hemmets väggar.
Jag kan hålla er sons journal utanför systemet
och ge er den tid ni behöver.
Vad gäller medicinsk assistans...
En spruta och en ampull med en effektiv kombination
av morfin, skopolamin och blåsyra.
Helt smärtfritt.
Om ni vill, kan jag visa er hur man hittar ådran på handens baksida.
De här kom till er.
Kom
Ni är sen, miss Crain.
Ursäkta.
Låt mig hjälpa till.
Låt det vara.
Mr Kotomichi, jag är ledsen om jag har gjort något som förargar er.
Ni har inte förargat mig, miss Crain.
Det är er närvaro.
Den är farlig.
Ni inser inte vad han riskerade när han anställde er.
Jag vill inte försätta honom i fara.
Men det kommer ni att göra.
God morgon, miss Crain.
De här är till er.
Jag ser att ni har studerat geografi i skolan.
Ja, bland annat.
Jag har ett uppdrag åt er, miss Crain.
Det är av känslig natur och kräver högsta diskretion.
Jag känner mig ärad.
En general från Tokyo kommer imorgon.
Han söker information om urantillgångarna i Neutrala zonen.
Vad för sorts information?
Storlek och position av outforskade tillgångar.
Jag tror inte att nån undersökning har gjorts sen kriget.
Kan jag få tillstånd att lämna byggnaden, handelsministern?
Varför, om jag får fråga?
Biblioteket har gamla geografiska undersökningar.
De kanske kan komma till användning.
Gick ni till adressen jag gav dig?
Det var som ni sa.
Jag beklagar er förlust.
Inte bara min.
Ni får gå, miss Crain.
Hallå?
Kom du själv?
Ja. Naturligtvis.
Allt okej.
Vad sjutton gör du här?
Gissa.
Jag kan inte hjälpa er.
Du måste ta oss till din vän.
Joe Blake.
Jaså?
Vad är det, kapten?
Sir, Oberstgruppenführer Heydrich har just kommit hit.
Heydrich?
Är du säker?
Jag var själv överraskad, men han är på väg hit upp nu.
Okej, skicka in honom.
Det behövs inte.
Här är jag.
Oberstgruppenführer, vilken överraskning.
Ni skulle ha förvarnat mig.
Så skulle jag ha förberett ett hjältemässigt välkomnande.
Det var exakt därför jag inte gjorde det.
Det här är en arbetssemester.
Lina och barnen har följt med.
Jag har uppnått mycket under Führerns ledarskap, John.
Utrotningen av semiter i Europa,
förslavningen av den afrikanska kontinenten.
Du är "mannen med järnhjärtat".
En titel jag bär med stolthet.
Men ju äldre jag blir,
desto mer inser jag
att inget är viktigare än familjen.
Nej.
Jag har hyrt en stuga i East Hampton.
Våra familjer måste träffas.
Dina barn.
Bättre än jag, helt klart.
Det minns jag.
Men det har inte förhindrat din framgång, eller hur?
Führern har gott hopp
om att du ska samla in de här filmerna.
Ja.
Det har han.
Jag har fått veta att terrorister försökte ta Hauptsturmführer Lautz liv,
och nästan ditt också.
Ja.
Min underordnade är fortfarande på sjukhus i kritiskt tillstånd.
Har du inte gripit nån?
Jo, en. Han dog i arresten.
Och du vet ännu inte hur de fick tag i dig?
Nej, inte än.
Tack, kapten.
Vad gör du här, Reinhard?
Och säg inte att det är en familjesemester.
Jag tror att du kan gissa.
Det är om Rudolph Wegener.
Du har väl inte lyckats få nåt erkännande om hans aktiviteter i San Francisco?
Vad vill du honom?
Jag har kommit för att ta honom i fängsligt förvar.
Han är min fånge.
Du glömmer vem du talar med.
Wegener svarar inför Goebbels, inte dig.
Jag tar honom i vilket fall.
Mina män kommer hit inom en timme.
Jag ser fram emot att tillbringa lite tid tillsammans medan jag är här.
Vi kanske kan gå och jaga.
Vad glad jag är att se dig! Pratade du med dem?
Ja. De bad mig att ta dem till dig.
Jag förväntade mig inte dig.
Jag kan säga samma sak.
Jag sa att du har resurser.
Vad behöver ni?
Hundratusen yen.
Det är mycket ramen.
Varför så mycket?
För att betala Yakuza.
Du måste skämta.
De tog filmen från mannen som skulle sälja den till oss.
Han ligger död på en bänk i Sutro Heigts.
Kan du skaffa så mycket?
Ja, det kan jag.
- Ja? - Robert Childan,
jag vill träffa mr och mrs Kasoura.
Med vilket ärende?
Jag har tagit med ett konstverk som de önskar se.
Minns du mig? Jag var här på middag.
Använd köksingången, tack. Runt hörnet.
Jag är ingen simpel försäljare.
De väntar på mig.
Jag har fått instruktioner.
Butlern släpper in dig genom köksingången.
Jag var gäst förra gången, och är gäst nu, för bövelen.
Har vi problem?
Nej. Inga problem.
Jag använder sidoingången.
Tack.
Kapten Connolly, du fortsätter att förvåna mig.
- Sir? - Du visste hur vår gäst tar sitt kaffe.
Svart med fyra bitar socker.
Tack vare Oberstgruppenführer Heydrichs kontor i Berlin.
Hans assistent informerade mig om hur han tar sitt kaffe.
Så du visste att han skulle komma?
Nej, jag utbytte bara information med honom.
När du åker till Berlin
vet han exakt hur du tar ditt kaffe.
Jag beundrar ditt sinne för detaljer.
Vart ska ni?
Jag ska prata med överste Wegener.
Vill ni att jag ska följa er?
Det är inte nödvändigt.
Hej, Rudolph.
Jag förväntade mig aldrig att se dig igen, John.
Inte jag heller.
Du kommer att byta fängelse.
På order av Oberstgruppenführer Heydrich.
Heydrich.
Han flög ända från Berlin
bara för din skull.
Jag antar att du inte vill berätta varför.
Rudi,
du inser väl att jag hade kunnat låta tortera dig?
Det är bara min förtjänst att du lever.
Jag inser det.
Tror du att du får det bättre hos Heydrich?
Naturligtvis inte.
Berätta då vad du har gjort.
Berätta vad du gjorde innan det är för sent.
Om jag berättar, sen vad?
Jag ska försöka hjälpa dig.
Och samtidigt försöka förmildra skadorna av mitt förräderi?
Ja, naturligtvis.
Jag är beredd att dö, John.
Jag föredrar det
framför att dra ett andetag till i den här statens tjänst.
Vad hände med dig, Rudolph?
Vi har blod på våra händer.
Ja!
Vi spillde blod!
Vi spillde blod.
Och jag skulle spilla det igen för att skydda min familj.
Är det vad du tror att du har gjort?
Man kan leva i den här världen, John...
Om man står ut med den.
Jag kan det inte.
Inte längre.
Adjö, Rudi.
Det här är ett original.
Den är unik, ett av sitt slag.
En sann amerikansk legends personliga skatt.
När ni håller det i era händer,
tänk att allt som en gång smyckade den här stora hövdingens hals,
varje amulett och varje armband,
till och med kläder som burits av en indiankrigare som han
är fyllda med andlig kraft.
Här är ett fotografi som tar udden av varje tvivel om autenticitet.
Det är ett väldigt litet foto.
Exakt vad jag tyckte när jag först såg det.
Så jag lät göra en finkornig förstoring.
Om jag inte kan garantera autenticitet får jag inte göra affärer.
Man ser inte detaljerna så bra.
Men det syns att det är det halsbandet.
Men är det verkligen äkta?
Ursäkta Paul. Han är advokat.
Jag är inte omedveten om att vissa amerikaner
känner en sorts seger när de lurar japaner.
Mr Kasoura, jag skulle aldrig...
Snälla ni. En noggrann undersökning
av halsbandet och fotona utgör bevis.
Det här halsbandet har Wu.
Jag känner det.
Det är från nån som har mött stor sorg.
Ni vet att detta tillhörde en ädel man
vars folk blev förintat.
Ser ni hans sorgsna blick?
Okej. Det är avgjort.
Ikväll klockan 22.00. Ett ställe som heter Bamboo Palace.
Kan du skaffa pengarna tills dess?
Jag ska skaffa dem.
Vänta.
Yakuza skulle hellre döda er än ge er filmen, inser ni det?
Vi får ta våra risker.
Okej.
Vänta lite.
När får jag träffa dig igen?
Det får du inte.
Jag vill prata lite med dig.
Vi kan inte göra så här, Joe.
Juliana.
Frank är lyckligt lottad.
Vad gör den där snuten där ute?
Jag vet inte.
Det har inget med mig att göra. Sålde du det?
Ja, ja. Här.
Här.
Det är din andel. Det är 46 000 yen.
Lurade du honom?
Ja.
Han var inte säker först.
Men du har tydligen Wu.
"Stor smärta och lidande."
Ja, det har jag gott om.
Är du säker på att snuten inte har nåt med dig att göra?
Ja, jag är säker. Hur så?
"Hur så?"
För vi har just tjänat massor med pengar, min vän.
Men min försäljningskonst och din skicklighet kan vi tjäna mer.
Vi kan, men gör det inte.
Det var kul att göra affärer med dig, Childan.
Nu är det dags för dig att gå.
Kom igen.
Jag vann.
Nej, det var faktiskt jag.
Jag vann.
Hur gick det?
Jag sprang två kilometer till, som du sa.
Jag visste väl att du skulle klara det.
Fortsätt så.
Får jag gå och tvätta mig innan middagen?
Ja, absolut.
Tack, mor.
Bra jobbat.
Du pressar honom för hårt.
Inte alls.
Han var trött idag.
Han är bara tonåring.
Vad sa dr Adler?
Bara en muskelsträckning.
Vår syster Krendel är lite överbeskyddande.
Smiths residens.
Hej, Joe.
Ja, han är här.
Nå?
Goda nyheter, tror jag.
Jag har fått kontakt med motståndsrörelsen här.
Vad menar du med "tror jag"?
Filmen stals av Yakuza.
Fortsätt.
De är villiga att sälja den...
För 100 000 yen.
Joe,
om jag går med på det här...
Garanterar du att de kommer att hålla sitt ord?
Ja, sir. J
Joe,
jag måste vara säker på att du förstår vad jag säger.
Det gör jag, sir.
Bra.
Du måste ta dig till ambassaden utan att bli sedd.
Jag ska se till att pengarna förs över dit.
Tack, sir. Tack för att jag får en andra chans.
- Hej... - Frank.
Det står en polis där ute.
Ja, jag vet.
Han har varit där hela eftermiddagen.
- Vad gör han? - Han bara står på vakt.
Vi måste sticka härifrån.
- Har du pengarna? - Här.
Och Ed har bussbiljetterna. Han möter oss på Foley Street kl. 23.00.
Kl. 23.00.
Ja, hur så?
Bara det att japanen som gav mig jobbet har varit så snäll mot mig.
Du kan inte oroa dig över det, Jules.
Vi måste tänka på oss själva.
Kom igen.
Vi börjar om på nytt.
Nånstans där vårt största problem är att hitta namn till vårt första barn.
Okej. Jag går och hälsar på mamma.
- Va? Nej. - Jag hälsar på mamma, sen åker vi.
Det kan vi inte, Jules.
Jag kan inte bara åka utan att ta farväl.
Hon har just förlorat en dotter, det skulle göra henne galen.
Jag måste.
Ska du tala om för Arnold att vi åker till Neutrala zonen?
Okej.
Vi åker hem till dem en sista gång,
men du får inte berätta för dem, okej?
Okej.
Jag vaknade, men du var inte där.
Jag kunde inte sova.
Jag ser att det är nåt som plågar dig.
Det är bara lite problem på jobbet.
Se på dig och Edmund.
Vilken tur ni hade.
Jag växte upp som ensamt barn. Jag lekte för mig själv med mina dockor.
Jag avgudade honom.
Att se din bror så där måste ha varit så svårt för er far.
Ja.
Nu, när nån är allvarligt sjuk,
behöver de åtminstone inte lida mer.
Det är en välsignelse.
Kom och lägg dig igen.
Har du pengarna?
Ja. Vad är planen?
Jag gör det här, inte du.
Inte en chans.
Det är mina pengar, mitt jobb. Det är inte förhandlingsbart.
Vi väntar på dig utanför.
Vi lägger pengarna i din jacka.
Lämna den i garderoben på klubben, ta en drink.
När du går därifrån ger garderobsvakten dig jackan tillbaka
med filmen inuti fodret.
Okej. Då gör vi det.
Behöver ni nåt mer, handelsministern?
Nej, ingenting, Kotomichi. Tack.
Miss Crain kom aldrig tillbaka i eftermiddag.
Nej.
Det var utsökt, Anne.
Det var roligt att höra.
Juliana har knappt rört maten.
Ursäkta, mamma.
Jag är bara inte hungrig.
Jag förväntar mig inte att du ska förlåta mig.
Det är inte upp till mig att förlåta dig.
Jag ville inte att detta skulle hända. Det måste du inse.
Jag vet.
De lovade mig, Juliana.
Jag vet inte vad ni har på gång.
Jag vet inte hur inblandad du är i det här, men lyssna på mig.
Vad det än är, så håll dig borta från det ikväll.
Vad menar du?
Vi har avlyssnat några telefonsamtal.
Yakuza säljer filmen till några medlemmar i motståndsrörelsen.
Kempeitai kommer också att var där.
Varför det?
För att ta filmen och döda motståndsrörelsens folk.
Jag måste sticka, Frank.
Jag lämnade en sak på jobbet.
Okej.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Vi ses där. Det tar inte lång stund.
- Okej? Juliana. - Vi ses där, Frank.
Jules?
Juliana!
Förlåt, vi ses där.
Bussen går om mindre än en timme.
Med mig på. Okej?
Några vänner till mig är i fara.
"Vänner"?
Du menar han, killen från Canon City.
Och två andra.
Arnold berättade just för mig att de går rakt i fällan.
De kommer att dödas om jag inte varnar dem.
Jag måste göra det här.
- Okej? - Okej.
- Kom inte för sent. - Nej då.
Polisen är där ute.
Han följer efter dig, inte mig.
- Tack. - Tack.
När gör vi vårt drag?
Inte än.
Gräshoppan vilar tungt
Lem.
Vad fan gör hon?
Nu.
Fan. Kempeitai.
Vi måste sticka.
- Men filmen, då? - Filmen är förlorad.
Vad fan gör du här?
Det är en fälla. Kempeitai kommer.
Kom.
Ingen rör sig!
Genomsök de vita.
Kom igen.
Hämta kommissarien!